Ulkuniemi
Sammakkoniemi
Tsarmivuono
Kaikunuora
Jääskö, Kalle
Väisäs-Aapeli
Ruokolais-Vikke
Kangasniemi, Mikko
savotat
hakkuut
Aukusti Katajamaa hankki ensimmäisen poromerkkinsä työpalkallaan Kangasniemen Mikolta v. 1924. Poromiehen hommat saivat kuitenkin odottaa, sillä Aukusti joutui lähtemään isänsä avuksi Inarijärvellä sijaitseville savottatyömaille. Hän työskenteli ensiksi hevoshommissa, mutta siirtyi sittemmin mittamiehen hommiin. Puiden kaato tapahtui justeerilla ja mittaaminen metrimitalla ja nauhalla. Justeerit korvattiin pokasahalla kun Norjassa savotoilla työskennelleet toivat niitä Inariin 1923. Savottakämpät ja hevostallit olivat niin kylmiä että hevosten ruoka jäätyi ja kämpän lämmittäjäksi piti palkata yövahti.
Katajamaa, Aukusti
Mansikka-Aho, Vilho
Koppelon koulu
Ruottukka
Paskaniemi
Veskoniemi
Hakosalo, Anna-Liisa
Helli
koulunkäynti
Haastateltava muistelee koulunkäyntiä Koppelon vanhalla koululla. Koulu sijaitsee Koppelon ja Veskoniemen kylien puolivälissä. Opettaja Hakosalo oli innostunut työstään ja piti koululaisille myös iltalinjaa, jossa paranneltiin opittuja tietoja ja taitoja. Hakosalo oli koulun pitkäaikainen opettaja.
Mannermaa, Vilho (Aapo Vilho)
Vaattovaara, Merja
Sotajoki
Palsioja
Ritakoski
Ivalojoki
Saijets, Sammeli
kullankaivu
kullankaivajat
Muualta tulleita kullankaivajia saattoi olla jopa enemmän kuin paikallisia. He viettivät Inarissa kesäkauden ja lähtivät usein talveksi kotiseuduilleen.
Tanhua, Tuomas
yliluonnolliset olennot
paholainen
ruoanvalmistus
myllyt
"Oletko nähnyt suuta suurempaa?". "En, mutta oletko syönyt puuroa kuumempaa?". Näin sanaili mylläri pirulle, joka pyrki samalle puurokattilalle.
Välitalo, Viljo
Naajoki
Haapakoski
Keväjärvi
Sievi
Anttila, Alpe
Kyrö, Hermanni
Kukkala, Brynolf (Ryyne)
Katajamaa
Akujärvi
Hanhivaara
Marttila
vesimyllyt
ohran viljely
osuuskunnat
"Inarin vilja oli paljon valkiampi kuin Keski-Suomen vehnä", muistelee Aarne Akujärvi Ylivieskan isäntien todenneen, kun he näkivät inarilaisten evakkotaipaleelle mukanaan tuomat ohrajauhot. Ohra jauhettiin akujärveläisten talollisten omistamassa vesimyllyssä, joka rakennettiin 1920-luvun alussa, ja jonka saksalaiset polttivat v. 1944. Myllynkivet olivat terävät ja lähes metrin halkasijaltaan. Mylly toimi osuuskuntaperiaatteella.
Akujärvi, Aarne Mikael
Mustajärvi
Vuostimojärvi
Vuostimo-oja
Romo-oja
Romojärvi
Koppelo
Ivalo
maanviljely
1920-luku
leipävilja
Venäjän matto
Ohran viljely oli Ivalojoen laaksossa 1920-luvulla hyvin yleistä. Lähes joka kylässä oli oma mylly, jossa jauhettiin vilja kotitarpeiksi. Suuret savottatyömaat ja tietyöt antoivat isännille tienestimahdollisuuksia kodin ulkopuolella ja niinpä ohrapeltojen kyntäminen jäi ja pellot kutistuivat pieniksi perunamaiksi. Ohra syrjäytyi Venäjältä tuoduilla 100 kiloisilla ruissäkeillä, joita kutsuttiin Venäjän matoiksi. Viljelyn loppumien teki myllyt tarpeettomiksi ja ne jäivät lahoamaan vesistöjen ääreen.
Petsamo
Pitkäjärvi
kauppa
1930-luku
myymäläautot
Inarin ensimmäinen myymäläauto toimi 1930-luvulla. Se oli tavallinen kuorma-auto, johon aamulla lastattiin myytävät tavarat. Petsamossa oli uitto ja uittomiehille käytiin myymässä tavaraa. Matkalla poikettiin taloissa. Työaikoja ei varsinaisesti tunnettu, vaan kauppaa tehtiin tarpeen mukaan. Pitkäjärvi oli kauimmainen myyntipaikka.
Paulavirta, Laura
Luostarinen, Usko
Pyhävaara
Kaitavaara
Aapakuru
ahma : pyynti
pyynti
metsästys
Näätänpyyntireissu vaihtui ahmanpyynniksi, kun koira yllätti munajahdissa olleen ahman. Hyvävainuinen koira ja Reino lähtivät jälistämään karkuunpäässyttä ahmaa. Välillä näytti, että ahma pääsi karkuun ja alettiin ruokatauolle. Koira oli kuitenkin levoton ja niin pyyntiä jatkettiin. Ahma löytyi kivenkolosta, jonne se oli piiloutunut. Pimeään luolaan ei ollut asiaa aseella, joten ahma piti saada esille piilostaan. Reino sytytti tulet ja vuorasi menoreiän näätäverkolla. Lopulta savustus tuotti tulosta ja ahma lähestyi verkkoa sähisten. Saaliiksi tuli komea urosahma, josta sai tapporahaa 1500 markkaa.
Lahdenmäki, Reino Antero Noak
Nälkätalvena sairastettiin espanjantautia
espanjantauti
tartuntataudit
nälkätalvi
Espanjantautia edeltävä kesä v. 1919 oli kylmä ja kuiva. Ruokavarat olivat niukkoja, sillä peruna ei kasvanut, eikä saatu kalaa tai riistaa. Seurauksena oli nälkätalvi v. 1919-1920. Armas Peltonen sairastui tulirokkoon ja espanjantautiin, joista molemmista hän selvisi hyvän peruskunnon ansiosta. Vaikka kahden taudin heikentämä nuorukainen oli nälkäinen, hänelle ei saanut antaa muuta ruokaa kuin kauravelliä. Espanjantautiin ei ollut lääkettä, mutta lääkäri neuvoi antamaan potilaille viinaryypyn.
Peltonen, Armas
Nangujärvi
Saiholompolo
Taimenojansuu
Joutavalahti
Kuivajärvi
Könkäänjärvi
Luton alue
vankileirit
sotavangit
Nangujärven ympäristössä toimi kolme vankileiriä, joihin oli sijoitettu toistasataa sotavankia ja kuusikymmentä muulia. Vangit työskentelivät metsätöissä ja puutavaran kuljettajina muulikolonnoissa. Osa vangeista menehtyi leirioloissa ja heidät haudattiin Nangujärven maastoon. Haudalle on pystytetty muistomerkki, josta käy ilmi kuolleiden lukumäärä.
Huru, Matti
Nanguniemen hopeakäädyt osa1 : Korukätkön löytyminen
Nanguniemi
Vienanmeri
Inarijärvi
Haavio, Martti
Jomppanen, Tarmo
Hartikainen, Arja
Ojanlatva, Eija
korut
käädyt
1100-1200 -luku
Saamelaismuseo
hopea
Hopeatie
turkiskauppa
vuonokuningas
saaga
Seppo Saraspään jäkälänhakumatka muuttui jännittäväksi tapahtumaketjuksi, kun hänen käteensä osui outo esine. Löytö sai miehen vähäksi aikaa sekaisin, etenkin kun varovainen tunnustelu löydöksen ympäristössä osoitti, että käädyksi paljastuneen esineen lisäksi vastaavia esineitä olisi kiven kolossa useampiakin. Jäkäkänkeruu jäi ja löytäjä kiiruhti kotiinsa ilmoittamaan löydöstä ensimmäisenä mieleensä tulleeseen paikkaan, Saamelaismuseoon. Museonjohtaja Tarmo Jomppanen saapui pikimmiten vaimonsa kanssa Ivaloon Shellin baariin, jossa pyyheliinan sisällä olevaa esinettä tarkasteltiin. Korukätkö sai levätä rauhassa vielä kolme päivää, kun Seppo lähti aiemmin sovitulle riekonpyyntireissulle. Pyyntireissu meni kuitenkin mönkään, kun ajatukset pyörivät menneessä ja korujen kätkemisen syissä. Korujen arveltiin olevan arabianhopeaa ja ne olivat saattaneet kulkeutua Inariin Vienenmerelle päättyneen hopeareitin kautta.
Saraspää, Seppo Juhani
Nanguniemen hopeakäädyt osa2 : Aarteen merkitys
Kuusamo
muinaisjäännökset
arkeologia
kivikausi
Seppo Saraspää pohdiskelee hopeakäätyjen alkuperää ja palaa muistoissaan tunnelmiin, joita hän koki aarteen löydettyään. Monia kysymyksiä pyöri mielessä. Kuka korut oli kätkenyt ja miten ne olivat kulkeutuneet Inariin? Miksi juuri hän löysi korut? Inarin historia ja perinnemaailma avautui aivan uudella tavalla tänne muuttaneelle ja löytäjä tunsi ansainneensa kotipaikkaoikeuden aarteen löytymisen jälkeen.
Nanguniemen hopeakäädyt osa3 : Kymmenen minuutin miljonääri
Inari
Torvinen, Markku
Kotivuori, Hannu
seidat
Hopeakäätyjen löytyminen aiheutti melkoisen mediapyörityksen. Aarteen löytyminen kiinnosti suomalaismedian lisäksi myös norjalaisia tiedotusvälineitä. Aarteen arvoakin pohdittiin ihan asiantuntijavoimin ja löytäjä tunsi jossain vaiheessa olleensa kymmenen minuutin miljonääri. Yli sata vuotta maassa olleet esineet kuuluvat kuitenkin valtiolle ja löytäjä saa tyytyä jonkinlaiseen huomionosoitukseen. Saraspää muistelee, että hänen saamansa palkkio oli parhaasta päästä ja saadulla korvauksella olisi voinut hankkia käytetyn moottorikelkan. Löytöpaikkaa on tutkittu museoviraston toimesta ja asiantuntijat ovat arvelleet, että kätköpaikan lähettyvillä oleva kivi voisi täyttää seidan tunnusmerkit. Saraspään mielestä Nanguniemen hopeakätköä voisi hyödyntää myös matkailullisesti. Vaikka taloudellista hyötyä löydöksestä ei tullutkaan, Saraspää tuntee kokeneensa jotain ainutlaatuista, kun hän pisti kätensä luolaan. Tuntui siltä, kuin olisi kätellyt tuhannen vuoden takaista kätkijää.
Rahajärvi
Kessi
Törmänen
Paatsjoki
Pasasjärvi
Hammasjärvi
Ukonjärvi
Kirakkaköngäs
Syväjärvi
Pitkäsalmi
Ahvenjärvi
Keltikangas, Valter
Räsänen
Särkikangas
Manner
Grönlund, Ilmari
yhteismetsät
metsänhoitajat
uitto
Tarina kertoo Nanguniemen ja Rahajärven suurista savotoista 1930-luvulla, niiden suunnittelusta ja toteutuksesta, leimauksista ja uitoista.
Kangas, Svante
Salo, Martti
Apinavaara
Kontosjärvi
Sulkusjärvi
Paavalintupa
Paavalintupajärvi
Paavalintupavaara
Ilpisjärven kotasija
Valle, Paavali
Valle, Maria (Paavalin Maria)
paikannimet
Sammeli Kuuva pohtii ihmisen kulttuurijälkien ja paikannimistön syntyä.
Kuuva, Sammeli Antti
Kyrönkylä
Hangasoja
Kultala
Kyrö, Nilla
Nillaäijä
Monet Kyrönkylän miehet rikastuivat ensimmäisen maailmansodan jälkeen kullankaivuulla. Erityisen onnekas oli Nilla Kyrö, joka rakensi saamillaan ansioilla aluksi ison talon ja sen jälkeen vielä kaupan. Kultaa löytyi erityisen paljon Hangasojalta, josta Nillaäijäkin otti osansa.
Kattajärvi
Kolmoskoski
Huru, Eino
Hieta-Antti
Huru, Niilo
Lehmuslehti
susi
Saksalaiset tavoittivat v. 1943 hukkaparin Nangujärvellä. He saivat kaadetuksi naarassuden, mutta uros pääsi karkuun. Tästä ovelasta, noitasudeksi kutsutusta eläimestä tuli Ivalon paliskunnalle varsinainen riesa, sillä se tappoi kymmeniä poroja. Sutta jahdattiin pyssyillä ja myrkyillä vuosikausia, kunnes vuonna 1952 hukan tie päättyi Matin virittämiin rautoihin Kolmoskoskella. Raudatkaan eivät pidättäneet sutta, mutta matkanteko hidastui ja lopulta sen kohtaloksi tuli ampuminen. Lääkäri Lehmuslehti kiinnostui suden tarinasta ja halusi ostaa nahan ja pääkallon itselleen. Kauppahinta oli peräti 15 000 markkaa, mutta ostaja maksoi mukisematta pyydetyn hinnan ja molemmat osapuolet olivat tyytyväisiä.
Norjan kauppaa, Inarin kansakoulu ja kirkko
Norja
rakennukset
kansakoulu
kirkko
Ivalojokivarren asukkailla ei ollut joutoaikaa. Joutessaan he rakensivat veneitä, rekiä ja saaveja. Tuotteet myytiin Norjaan, mutta ne piti jättää keskentekoisiksi, joilloin niistä ei tarvinnut maksaa tullimaksua. Myös karvakenkiä myytiin.
Junnas
Kettukoski
Juutuanjoki
Sikovuono
Inkalahti
Birgittalahti
Martinkanava
Valle, Maria
Junnas, Hannu
Junnas, Matti
Korppila, Oskari
Korppila, Matti
Waenerberg, Uno
Valle, Martti
Itkonen, Tuomo
Halme, Alina
nuottakalastus
kalastus
juurityöt
juuriköysi
Männyn juurista valmistettiin juuriköyttä nuotan vetoköydeksi. Juuriköysi oli pehmeää ja kevyttä verrattuna Norjasta tuotuun karkeaan hamppuköyteen. Nuottaus oli jokapäiväistä puuhaa Inga Vallen kotona Sikovuonossa. Nuottaukseen osallistui koko perhe. Vain koira jätettiin rannalle. Nuottakalat kuivattiin kuivausvartaissa talvea varten. Taimenta saatiin pitkälläsiimalla ja saaliit myytiin etukäteen tilanneille. Koulua käytiin Inarissa kahdessa vuorossa, koska koulu oli yksiopettajainen ja käytössä oli vain yksi luokkahuone. Oli pikkukoulu ja isokoulu. Koulun yhteydessä oli lisäksi asuntola, jossa asuntolaoppilaille tarjottiin ruoat. Muut oppilaat toivat eväät kotoa. Opettaja Alina Halme oli mukava, eikä häntä tarvinnut pelätä, vaikka kielen kanssa oli joskus ongelmia. Monet oppilaista eivät osanneet kouluun tullessaan ollenkaan suomenkieltä.
Valle, Inga
Airamo, Tuula
Ivalon ala-aste
Hyttinen, Tapio
Lakotieva, Maarit
opettajat
opettajuus
opetus
Riitta Junttila teki pitkän työuran Ivalon ala-asteella alkuopetuksessa. Koulumaailmassa rajat ovat tärkeitä ja se, että kaikki opettajat noudattavat yhteisiä pelisääntöjä. Rehtorin tuki ja esimiestaidot ovat ensiarvoisen tärkeitä tulokselliselle opetustyölle.
Junttila, Riitta Marjatta
Guttorm, Jooseppi
Kärppä, Heikki
Saijets, Anni
Lehtola, Leevi
Lehtola, Paavo
katekeetat
opiskelu
kiertokoulu
Laura Lehtola toimi aluksi isänsä apuna pitämässä kiertokoulua lapsille. Kun tuli tieto alkavasta seminaarikurssista hän päätti lähteä opiskelemaan. Monien vaiheiden ja opiskelujen jälkeen Laura omistautui kiertokoulun opettajan työlle. Työ oli hänen kutsumuksensa.
Lehtola, Laura Leonoora
Oravanpyyntiä, helmenpyynnissä Petsamossa
Luttojoki
Kuivakoski
Kolmosjoki
Lounajoki
Akkajoki
Uusijoki
Tippajoki
Huhti, Heikki (Huhti-Heikki)
Katajamaa, Aukku
oravat
helmenpyynti
ketunmetsästys
raakunpyynti
huulihelmi
pesähelmi
Eelis Peltosen molemmat tarinat ajoittuvat vuodelle 1936, joka oli ilmoiltaan varsin erikoinen. Kesä oli helteinen ja ensilumi satoi vasta joulukuun puolessa välissä. Haastattelun alussa Eelis kertoo kuinka hän nuorena miehenä seikkaili Inarin erämaissa oravan ja ketunpyynnissä. Matkalle lähdettiin marraskuun 3. päivä kotirannasta Koppelosta Manu Peltosen tekemällä Laatokkamallisella veneellä. Matkavarusteina olivat laavu, kirves, verkkoja ja jonkin verran kuivamuonaa. Metsästys oli tuottoisaa, sillä oravannahasta maksettiin parhaimmillaan 35 mk nahalta. Oravanpyynnin kulta-aikaa oli vuosien 1915-1930 välinen aika. Oravanpyyntiin osallistui aina kaksi miestä, ja he saivat parhaina päivinä jopa kaksikymmentä oravannahkaa. Myös ketunpyynnin salat hän oli oppinut isältään. Punaketun nahka oli arvossaan, sillä siitä maksettiin 800 mk. Hintavertailun vuoksi kerrottakoon, että 60 kg:n jauhosäkki maksoi tuohon aikaan 60 mk, kahvikilo 11 mk ja sokerikilo 2,50 mk. Toisessa tarinassa liikutaan helmenkeruumatkalla Luttojoen varsipuroilla Petsamossa. Matkakumppanina nuorella miehellä on helmenpyynnin salat hyvin tunteva ikämies Akku Katajamaa. Matkaan lähdettiin hevosella, jonka kyydissä kuljettiin Ruohojärvelle. Siitä matka jatkui koskia urhoollisesti laskien syvälle Petsamon kairaan. Vain Pikkukoski jätettiin väliin ja se ohitettiin venettä vetämällä. Helmenpyynnissä viivyttiin 1,5 kuukautta helteisessä ja sadettomassa säässä. Eväiden lisäksi ruokatarvetta hankittiin verkottamalla. Majoitusta varten kaksikko rakensi turvekammin, jossa oli vilpoisaa nukkua. Helmenkalastuksessa käytettiin apuna itserakennettuja raakkupihtejä. Eelis kahlasi puroissa ilman vaatteita ja kauhoi raakkuja esiin kaksin käsin. Raakkuja nostettiin tuhansia kappaleita, joista helmiä saatiin saaliiksi parisataa kappaletta. Helmet toimitettiin myyntiin Ivalon Majalle johtaja Janssonnille, joka kielitaitoisena ihmisenä möi helmet turisteille. Hinta vaihteli 500 - 2000 markan kappalehintaan. Eelis korostaa, että raakkujen pyynti vaatii ennenkaikkea kokemusta, esivanhemmilta saatua tietoa, jota tutkijat eivät voi antaa.
Peltonen, Eelis Arvi
Kultalahti
Paavo, von Pandy
ranskalaiset
suomalaiset
juomatavat
hiihtoretket
turistit
kasvinviljely
kulttuurierot
Tarina kertoo ranskalaisten hiihtoturistien vierailusta Paavo von Pandyn luona Kultalahdessa.
Kemi
Rovaniemi
Vuotso
Nellim
Rautaportti
Nellimöjärvi
Sarre, Pekka
Morottaja, Uula
evakot
Näkymät paluumatkalla evakosta olivat ankeat. Kaikkialla oli sotaromua, sillat ja tiet olivat huonossa kunnossa ja talot poltettu. Poikasia kiinnosti tietysti ammukset, joita oli tien varsiin jääneissä laatikoissa. Reinokin keräsi lahjaksi saadun palttoon taskut täyteen panoksia kotiinviemisiksi. Kotona jouduttiin yöpymään aluksi saunoissa ja perunakellareissa. Kesällä saattoivat yöpyä myös taivasalla porontaljojen päällä.
Lappi
lehmät
papit
lukkarit
Pappi saarnasi kirkossa, että kuka ainoansa antaa se kymmenkertaisesti palkitaan. Papilla oli kymmenen lehmää ja köyhällä lukkarilla yksi. Lukkari lahjoitti omansa pois ja tuli kymmenkertaisesti palkituksi, juuri kuten pappi oli saarnannut.
Pokka, Eino
Parviainen, Pekka
Castren, Aki
Kekkonen, Urho
jälleenrakennus
peruna
kellarit
Tarina kertoo hakkuille tilatusta perunakuormasta, jolle ei löytynyt sopivaa kellaria. Oli talviaika ja osa perunakuormasta paleltui. Castren ja Kekkonen olivat opiskelukavereita ja huonoissa väleissä keskenään. Kekkosen kalareissuille ei aluemetsänhoitaja osallistunut.
Arrela, Lauri
Kähkönen, Esko
Lemmenjoki
Kitti, Magga
Kangasniemi, Iivari
Saijets, Aili
Lehtola, Pentti
West, Niila
West, Uula
saamen kieli
varkaus
Pellinen murtautui Iivari Kangasniemen varastoon ja anasti aseen, kaikki patruunat ja ruokaa. Magga Kitti oli Kangasniemellä piikana. Hän oli saamenkielinen, mutta osasi myös suomea. Joskus joku suomen sana oli kuitenkin hukassa. Tarina kertoo, että suurin osa saamenkielisistä ihmisistä osasi myös suomea. Westin Niila oli persoonallisuus, joka hallitsi pimeällä ja sumussa kulkemisen taidon.
Nikula, Lauri
Talvitupa
Inarin Kirkonkylä
Etualan matkustajakoti
Alakahrakuusi, Arska
Pellinen, Jukka
Kiiskinen, Lauri
Linna, Kullervo
Kotikangas, Heikki
1950-luku
vangitseminen
etsintä
rajavartijat
pako
Pellisellä oli kesällä 1953 "iso pyörä lähtenyt heittämään". Etualan matkustajakodin vävy oli lähtenyt saattelemaan Morgamin latvoilta Pellistä hoitoon. Saattomatkalla Pellinen oli alkanut riehua matkustajakodissa ja puukottanut erästä isäntää, jonka jälkeen hän oli paennut. Karkumatkaa varten hän varasti aseen Iivari Kangasniemen mökistä ja lähti kohti etelää. Rajavartiosto sai virka-apupyynnön lähteä etsimään karkuria. Etujoukkoihin komennettiin Usko Luostarinen ja Arska Alakahrakuusi. Iltaa kohden etsintäjoukkoa täydennettiin siviileillä ja muulla virkavallalla. Rajalta saatiin myös koira apuun. Pellinen löytyi saman päivän iltana Talvituvan läheisyydessä sijanneesta savottakämpästä, jonne hän oli linnottautunut. Ammuskelun jälkeen Pellinen pakeni kämpältä ja sai lopulta kuollettavan osuman päähänsä. Iltayöstä selvisi, että Pellinen oli ampunut yhden takaa-ajoon osallistuneen. Tien varteen kuljetettiin siis kaksi ruumista. Uhrit piti saada kuljetettua Inariin ja koska tarvittavaa kalustoa ei ollut saatavilla, pysäytettiin ohikulkenut ruotsalainen linja-auto. Autosta löytyi ruotsia osaava matkustaja, säveltäjä Kullervo Linna, joka selosti hämmentyneelle kuljettajalle mistä oli kyse. Inarista ruumiit vietiin rajavartioston kuorma-autolla Ivaloon lääkärin tutkittavaksi.
Luostarinen, Usko August
Jokisuunselkä
Mutasaari
Rohelmasaari
Lahessaari
Puolakka, Heikki Vihtori
Puolakka, Tuomas Vesteri
Kiviniemi, Matti Heribert (Junnu-Matti)
Mutenia, Frans Toivo (Franssu)
Peltonen, Eelis
Kiviniemi, Mikko Mikonpoika (Pikkumikki, Mikki)
Kyrö, Onni Mikael
Puolakka, Oiva Kauko
kalastusvälineet
hauki
Keväisin kun Jokisuun selkä aukesi kaikki kynnelle kykenevät miehet ryntäsivät Koppelosta kalastamaan Jokisuulle. Kalastustukikohtina olivat Mustasaari, Lahessaari ja Rohelmasaari. Kalaa nuotattiin yleensä muutamia päiviä yhtä soittoa ja iltaisin kokoonnuttiin nuotion ääreen kertomaan kalastusjuttuja. Tuoretta kalaa piti saada keitettyä ennen kaakkurin huutoa jotta saatiin turvattua kesän kalaonni. Perinteisiin kuului myös vesilintujen munien syönti. Jotkut keräsivät linnun munia jopa työkseen. Suurimman kalan Jaakko oli nähnyt Hirvinuorassa Peskun lahdessa, kun hän oli ollut nuottaamassa isänsä kanssa. Nuotassa oli näyttänyt olevan keko, jolla oli kahvikupin kokoiset silmät. Keko osoittautui yli kaksi metriseksi haueksi, joka onnistui kuitenkin pakenemaan nuotan perältä. Isoja kaloja oli tullut myös saaliiksi asti. Suurin Jaakon saama taimen painoi perkattuna 11 kg 400 g ja monta kertaa karkuun päässyt ja lopulta saaliiksi saatu hauki yli 14 kiloa.
Kyrö, Jaakko Anton Topias
Kaakkuri
marjanpoiminta
Haastateltava on syntynyt Petsamossa vuonna 1912 ja kotoisin Kaakkurin kylästä. Petsamossa oli hyvä asua, kalaa tuli hyvin, poimittiin marjoja ja sieniä, melkein joka talossa oli karjaa ja poroja. Norjasta saatiin muita ruoka-aineita. Kirkonmenoja oli kaksi kertaa viikossa.
Arhipoff, Agrapina
Nemtsinkoff-Körkkö, Tarja
Kuttura
Magga, Antti
Mikkola, Juhani
Pikku-Mikkinä tunnettu Mikko Kiviniemi taisi monet silmänkääntötemput. Hän onki ahvenia kellarin luukusta ja sai piimän virtaamaan kamarin ovesta. Hän kiipesi heittämäänsä köyttä pitkin ilmaan, ainakin ihmiset näkivät tapahtuman hetken aikaa näin. Hän hauskutti lapsia viulunsoitannalla ja teki monta muuta taikatemppua. Pikku-Mikin poika muistelee ja hämmästelee isänsä tempauksia. Hän kertoo isän oppineen silmänkääntötaidot suomalaiselta ammattitaikurilta, joka saapui ketunpyyntiin paikkakunnalle. Pikku-Mikki ei suostunut opettamaan taitojaan jälkipolvelleen.
Kiviniemi, Osmo
taikatemput
Pikku-Mikkillä oli erikoisia lahjoja. Hän osasi matkia elikoita ja ihmisiä, ja muuttua jopa kerrottavansa näköiseksi. Lisäksi hän hämmästytti ihmisiä silmänkääntö- ja taikatempuilla. Kerran Pikku-Mikki yritti ostaa luotolla kauppias Pekan-Juhanilta tavaraa. Kauppias ilmoitti, ettei hän myy luotolla, eikä vaihtotavaralla. Hetken päästä Pikku-Mikki ojensi kauppiaalle setelin ja niin kaupat tehtiin. Jonkun ajan kuluttua Pikku-Mikki palasi takaisin kauppiaan luo ja sanoi maksavansa edelliskerralla ostamansa tavarat. Kauppias totesi, että sinähän olet jo maksanut ostoksesi. Seteliä ruvettiin hakemaan kauppiaan rahakirstusta ja setelin sijasta löytyikin allakanlehti, jota kauppias oli luullut kaupantekohetkellä aidoksi rahaksi.
Ruotsalainen, Pasi
poro
ruokatalous
Poroa ei teurastettu pelkästään ruoan vuoksi vaan myös vaatteita ja kenkiä varten. Paras peski eli poroturkki saatiin, kun poro teurastettiin jo elokuussa. Poronverestä valmistettiin makkaroita ja kumpuksia eli verikakkuja. Rasvaista luuydintä keitettiin ja syötiin leivän päällä.
Valle, Aili Maarit
Sodankylä
Porttikoski
Porttilavaara
Salmijärvi
Kuotsjärvi
Portti,, suku
Portti, Eino
Mattila,, suku
suvut
Portin suku on lähtöisin Sodankylän puolelta, Porttikoskelta. Suku on alunperin ollut Mattila, mutta muutettu Portiksi. Norjassa on paljon Portin sukua. Sinne ovat ihmiset menneet aikanaan, kun kalastukseen on tarvittu työväkeä myös Suomesta. Osa suomalaisista on jäänyt pysyvästi Norjaan.
Portti, Kristian Lennart
Posti ja Petsamon asukkaat, savuvero ja savotta
Kittilä
lehdet
radio
metsätyö
Petsamon asukkaat seurasivat aikaansa lehtien ja radion välityksellä. Haastateltavan perheeseen radio tuli välirauhan aikaan. Savottatöitä oli paljon, savotoille lähdettiin talvella joulun jälkeen. Kesällä oltiin uittotöissä.
Tervaniemi, Maire
Rensujeff, Kaija
Sevettijärvi
Tsuolisvuono
Kyynelvuono
Pisterinniemi
Partakko
Aikio, Matti (Posti-Matti)
Lehtola, Laura (Laura-täti)
Saijets, Martti
Kaarret, Akseli
Maje-Sammeli
Arrelan kuljettama Metsähallituksen vene oli rikkoutunut Inarijärvellä. Miehet olivat rantautuneet Suolisvuonoon Maje-Sammelin kämppäään venettä korjamaan. Kämpässä oli ollut Laura Lehtola odottelemassa Posti-Mattia, jonka piti viedä hänet Kyynelvuonoon kiertokoulun pitoon. Posti-Matti ryhtyi auttamaan moottorin korjauksessa. Homma keskeytyi, kun paikalle saapui Järvenpään isäntä ja veneessä ryhdyttiin pelaamaan sököä. Päivä vierähti kortin peluussa ja Laura huuteli vähän väliä kyydin perään. Matti oli aina vastannut, että hän korjaa ensin Arrelan moottorin. Lauran kyyditseminen siirtyi seuraavaan päivään ja lopulta päädyttiin vaihtamaan Posti-Matin moottorin mangneetti Metsähallituksen veneeseen ja Matin vene laitettiin hinaukseen.
Postinkuljettajana Inarista Varpuniemeen
Pakanajoki
Supru
Räkkijärvi
Porsanger
Aarniniemi
Varpuniemi
postinjakelu
Kiertokoulumatkoilla sattui monenlaisia tapahtumia. Eräällä Norjan rajalle suuntautuvalla matkallaan Laura Lehtola joutui postinkuljettajan töihin. Samaan majapaikkaan, Supruun saapunut postimies kieltäytyi jatkamasta matkaa huonon kelin vuoksi ja pyysi josko Laura voisi menomatkallaan jakaa postin. Huono keli ei sitkasta katekeetta pysäyttänyt. Aamulla matka jatkui hiihtäen ja postikin tuli jaettua.
tulirokko
nälänhätä
katovuodet
1918 - 1919
Ohraa viljeltiin Törmäsessä ja Ivalossa, paikoin se kasvoikin hyvin. Ohran puimiseen tarvittiin riihi. Katovuosina 1918 - 1919 perunakaan ei kasvanut ja jouduttiin lisäämään puusta jauhoa pettuleipään. Tulirokkoon ja espanjantautiin kuoli paljon ihmisiä.
Pumpuliajoa, Muurmannin rata, Arkangelissa
Arkangeli
Kantalahti
Kuola
Pullojärvi
pumpulitiet
Aukusti Uusitalo kertoo aluksi miten keisarivallan aikaisia sotatarvikkeita kuljetettiin kolmea reittiä pitkin Suomeen. Aseet pakattiin pumpulipaaluihin ja ne kuljetettiin hevosella eteenpäin ensin Ivaloon ja sieltä Rovaniemelle. Työvoimaa värväävän välitysliikkeen avulla hän pestautui Murmannin ratatöihin. Työmaa oli kuitenkin aivan alkutekijöissään, joten hän hiihteli töiden etsinnässä pitkin Kuolan aluetta. Kantalahdesta hän hiihteli Petsamolaisten entiseen evakkopaikkaan Pullojärvelle ja sieltä takaisin Kantalahteen. Erilaisten työmaiden kautta hän päätyi Arkangeliin sahalle töihin. Kertoja kuvaa keisarivallanaikaista Arkangelia ainoaksi merikaupungiksi, jossa oli satamakaupungille ominaista elämää; merimiehiä, ravintoloita, tyttötaloja. Murmanskin kaupunkia ei vielä tuolloin oltu perustettu. Palkat olivat kehnot, joten elämän iloista ei päässyt nauttimaan. Sahalla oli työnantajan puolesta järjestetty asunnot ja ruokalat.
Uusitalo, Aukusti
pyykinpesu
veneet
juhannus
joulu
kirkot
Kesäaikaan oli ihanaa päästä Koppelosta purjeveneellä Inarin kirkolle ja kirkkoon.
Mikkola, Lilli
Nykänen, Irmeli
Raakun leviäminen ja helmen kehittyminen
simpukat
Helmenpyytäjä kertoo simpukan syntymisestä, simpukkapopulaation leviämisestä ja helmen kehittymisestä. Ylävirassa koirassimpukat laskevat maitinsa alavirrassa olevien naarassimpukoiden hedelmöitettäväksi. Siksi raakkuyhdyskunta saattaa paikoin olla suuri neliömetriä kohti. Raakku leviää loisimalla alkiovaiheessa lohen, taimenen tai purotaimenen kiduksissa. Puhtaan veden kalat kuljettavat alkiot sitten ylävirtaan joskus latvavesiin saakka. Raakunalut kaivautuvat pohjaan ja kasvavat siellä. Helmen kehittyminen simpukan sisällä perustuu vaurioon, jonka simpukka on eläessään saanut. Tämän seurauksena hiekanjyvä joutuu helmiäiskalvolle ja simpukka alkaa kasvattaa jyvästä helmeä.
Suomujoki
Muorravaarakkajoki
Suomujoen vesistö on ollut otollinen jokihelmisimpukan kehittymiselle puhtautensa vuoksi. Matti on pyytänyt isänsä kanssa aikanaan nimenomaan Luttojoen ja Suomujoen vesistöissä. Raakkua pyydettiin raakkupihdeillä, jotkut koettivat onneaan haavilla ja raakkunuotalla. Raakkukiikareita valmistettiin vartavasten simpukoita varten. Isä, Erkki Huru, pyysi raakkuja 1918-1955 välisenä aikana ja Matti vuodesta 1936 vuoteen 1955, jolloin jokihelmisimpukka rauhoitettiin 4.maaliskuuta.
Raha-Kaija
kalastuspaikat
kalastusoikeus
Pappi lähti kylästelemään Rahajärvelle, kun tiesi että siellä asui yksinäinen naisihminen. Kun ilta koitti niin Rahakaija lupasi lähteä viemään papin porokyydillä Inariin, kun oli itselläkin asiaa sinne. Hän pakkasi kuitenkin mukaan laavun, makaukset ja ruokaa. Kun tuli pimeä ja vielä lumisade laitettiin laavu ja jäätiin tulille yöksi. Saman vällyn alla oli tilaa molemmille. Vuoden päästä nainen palasi papin puheille sanoen että olet nyt minulle velkaa. Rahakaija sanoi tarvitsevansa järven kalastuspaikakseen, sillä hän kyllä pärjäisi tytön kanssa. Niin myös kävi.
Akujärvi, Tauno
rengit
avioliitot
Raja-Joosepilla oli renkinä kolttapoika. Renki haki itselleen vaimon. Raja-Jooseppi sanoi, että te ette sovi toisillenne ja he sitten erosivat. Vaimo jäi Raja-Joosepin haltuun. Joosepille tuli pororengiksi Akujärven Tauno, joka rakastui kolttapojan entiseen vaimoon ja meni naimisiin tämän kanssa. He saivat kaksi poikaa. Sitten tulivat saksalaiset ja vaimo alkoi riiaamaan heidän kanssaan ja sai myös lapsen saksalaisen kanssa. Tauno otti eron. Vaimo meni evakkoreissulla taas naimisiin ja jäi sille reissulleen.
Rajajooseppi
Lounajärvi
Tiltu
Metsäpalon sammuttamisen jälkeen Svante saapuu porukoineen Rajajooseppiin. Näin hän tapasi Raja-Joosepin ja Tiltun ensimmäisen kerran. Muistiin on jäänyt Tiltun tekemä peti aitan ylävintille ja villavanttuut. Huhti-Heikin kertoja tapasi Inarijärvellä taimenenpyynnissä. Heikki kertoi lohenpyynnistään Kanadassa.
Ranta-Mari
Mörö-Mari
Ranta-Mari oli kahvilanpitäjä ja kova työihminen. Hänellä oli useita piikoja töissä. Mörö-Mari oli yksi heistä.
Nikula, Valto
Ranta, Mari
Kokko, Heikki
Alho
Talvitie
puuro
seurustelu
baarit
Kertoja meni äijän eli isän kanssa baariin. Isä ilmoitti, että nyt hän haluaa riisipuuron ja lihapullat. Riisipuuro tuli, mutta puuron alta löytyi perunankuoria ja lihanpaloja. Mari kutsuttiin paikalle. Hän kauhistui, koska annos oli tarkoitettu koiralle eikä asiakkaille ja toimitti uuden puuroannoksen tilalle. Kyseessä oli inhimillinen erehdys. Marilla oli riiuumiehiä, Alho ja Talvitie, isokokoisia kulkumiehiä, mutta heillä ei ollut sitoutumisen halua. Lopulta Kokko Heikki osti kullalla isännän paikan.
Anteri
Ruopimapää
Luirojärvi
Snellmannin kämppä
Ahvenjärven kämppä
Kiertämäpäät
Käyräniemi, Vasko
Metsästysreissuilla voi törmätä kaikenlaisiin tilaanteisiin. Reilu viisikymmentä vuotta sitten Venäjän puolella oli sattunut ilmeisesti joku onnettomuus, sillä Suomujoen varsi ja Lutto olivat täynnä poron raatoja. Reino keräsi metsästyskaverinsa kanssa korvamerkkejä reput täyteen jotta poromiehet saisivat korvauksen menehtyneistä poroista. Paluumatka kotiin järjestyi, kun lähellä olleelle savottatyömaalle saapui taksi, jonka kyydissä metsästäjät pääsivät reppuineen kylille.
Rieston Jaakon ennustus, kullankaivajat ja Hunajanpisaranniemi
Hunajanpisaranniemi
Sompio
Rieston, Jaakko
Törmänen, Tuomas
Niemelä, Mikko
ennustaminen
Rieston Jaakko oli selvännäkijä Sompiosta. Hän ennusti Tuomas Törmäselle, että tämän tuleva vaimo löytyisi hyvinkin läheltä ja olisi lappalainen. Tuomas ei ennustuksesta innostunut. Ennustus kuitenkin kävi toteen.
Riutulaan töihin 30 markan kuukausipalkalla
Riutula
Elsa-täti
lastenkodit
Haastateltava tuli töihin Riutulaan etelästä. Matka perille oli hankala, mutta itse paikka oli kaunis ja viehättävä. Riutulassa ei tunnettu työaikoja, töitä tehtiin paljon ja työtehtävät olivat moninaisia. Toisaalta osattiin myös palkita, esimerkiksi harvoina vapaapäivinä tuotiin kahvit sänkyyn. Palkkaa saatiin kolmekymmentä markkaa kuukaudessa. Henkilökunta oli kuin yhtä perhettä. Riutulan ovet olivat aina auki yötä päivää.
Norback, Lea