Pesäpallo. Osa käsikirjoituksesta helmikuu 1952 Sananparsia
pohjoispohjalainen kaunokirjallisuus
urheilu
sananparret
Digitoidussa dokumentissa on valkoisia ruuduttomia liuskoja, jotka on luultavasti leikattu isommista papereista. Sisältää novellin ja sananparsia. Novellissa Pesäpallo jokiperäläiset pelaavat kauneimpina heinäntekopäivinä pesäpalloa, niin että heinät jäävät korjaamatta, ja talvella on valtion avustettava heitä karjan ruokinnassa. Iisakin johtopäätös on, että urheilu on vaarallisempaa päähän menevää ainetta kuin viinankeiton tuote. Tekstistä puuttuu alku, se alkaa: "Van/hat ja huonosaattoiset istuskelivat kentän reunamilla, --" (jatkuen tästä loppuun). Teksti on jatkoa digitoidussa dokumentissa Novellien käsikirjoituksia. Helmikuu 1952 olevalle katkelmalle. Laajuus 15 sivua Kirjoitusaika 25.2.1952 Novelli Pesäpallo on julkaistu kokoelmassa Iisakki Vähäpuheinen (Otava 1953), sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Sananparsia 9 sivua. Ei lähdeviitteitä, luultavasti Haanpään ympäristöstään kuulemia kansanviisauksia.
Haanpää, Pentti
Siikalatvan kirjasto
Aineiston julkaisemiseen on pyydettävä lupa Pentti Haanpään tekijänoikeuksien omistajalta.
Kauneuden kirous. Osa käsikirjoituksesta joulukuu 1944 3/3
vanhuus
moraalittomuus
pinnallisuus
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu lyijykynällä poikittain viivoitetuille kirjepaperiliuskoille, jotka on repäisty lehtiöstä irti ja se sisältää romaanin Kauneuden kirous lopun. Teksti alkaa kesken virkettä: "-Hän oli äitini kanssa karannut kotoaan/jättäen minut, joka silloin olin kolmen vuoden vanha, vielä nuoremman siskoni kanssa yövuoteelle nukkumaan". Viimeisen sivun alareunassa on päiväys 12.12.-44. Sitten puoliksi repäisty liuska, jolta alkaa viimeinen luku: "Loppu" (alleviivattu), kirjoitettu molemmin puolin. Tämän jälkeen viisi sivua teoksen loppuun saakka, viimeisenä päiväys 13.XII.-44. Romaanin lopussa Anna palaa kotiseudulleen ja ottaa kievarikyydin asemalta. Pian käy ilmi, että kuski on hänen 30-vuotias poikansa, jonka hän on aikaisemmin jättänyt lähtiessään pojan isän, Jaako Kortteisen kanssa seikkailemaan. Anna menee Rekolan taloon, jota hänen hurskasteleva sisarensa Manta leskenä emännöi. Anna saa huoneen, mutta kun käy ilmi että puheet hänen rikkaudestaan ovat vailla pohjaa, hänet sanotaan irti. Anna muuttaa metsätorppaan yksinäisen naisen luo, joka on ollut moraaliltaan leväperäinen. Kyseessä on Heta Rahko, mutta nimeä ei mainita tässä tekstissä. Vanhaksi akaksi rumentunut Anna oivaltaa, että hänen kauneutensa on ollut nuoresta asti hänen kirouksensa. Myöhemmin Anna sairastuu, mutta ei syö, eikä anna hoitaa itseään ja kuolee. Kauneuden kirous perustuu Pentti Haanpään isän Mikko Haanpään käsikirjoitukseen, jonka Pentti työsti romaaniksi. Pentti oli tarjonnut aihetta elokuvakäsikirjoitukseksi, mutta Fenno-Filmi hylkäsi sen. Laajuus 14 sivua Kirjoitusaika 12.-13.12.1944 Romaani Kauneuden kirous on julkaistu vuonna 2015 (Into). Teoksen alkusanoissa sen toimittaja Matti Salminen valaisee romaanin taustoja.
Aineiston julkaisemiseen muualla on pyydettävä lupa Pentti Haanpään tekijänoikeuksien omistajalta.
päiväkirjat
sotapäiväkirjat
muistiinpanot
Digitoitu dokumentti on osa vaaleankellanruskeasta keskikoisesta muistiinpanovihkosta, jonka kannessa merkintä "PH". Koko vihko on digitoituna ja kuvailtuna osakokoelmassa Pentti Haanpään käsikirjoitukset. Haanpää kirjoitti päiväkirjaa ollessaan kenttähevossairaalassa Lonkan kylässä Vienassa ja jatkoi sitä myös sairaalan muutettua helmikuussa 1944 Juntusrantaan Suomussalmelle. Vihkossa on merkitty päiväysten yhteydessä "S:la [sairaala]." Haanpää siteeraa merkinnässä 23.7.1944 ironista sotasananpartta "Kusessa ollaan. Sanat: Mannerheim. Sävel: Linkomies. Risto Ryti ja Olympiaorkesteri." Ajanjaksona 4.-11.8.1944 Haanpää oli arestiputkan vartiopäällikkönä. Laajuus 64 sivua Kirjoitusaika 4.7.-11.8.1944
Päiväkirjaa heinä-elokuu 1944 Korpraali Puksun papinsäkki. Käsikirjoitus elokuu 1944 Seitsemän miehen saappaat. Osa käsikirjoituksesta elokuu 1944
sotakirjallisuus
huijaus
seksuaalinen käyttäytyminen
metsästys
Digitoitu dokumentti on kellertävänruskea keskikokoinen muistiinpanovihko, jossa on muutamassa osassa Haanpään sota-ajan päiväkirjaa, yksi novelli ja katkelma Seitsemän miehen saappaista. Vihkon alussa on katkelma päiväkirjaa, novellin jälkeen tekstiä on lisää. Päiväkirjaosuudet on kirjoitettu kenttähevossairaalassa. Päiväkirjamerkinnässä 23.7. Haanpää siteeraa tunnettua sota-ajan sanontaa: "Risto Ryti ja Olympiaorkesteri esittävät kappaleen Kusessa ollaan. Sanat: Mannerheim. Sävel: Linkomies." Viimeisellä lehdellä puoli sivua ylösalaisin käännettynä vielä lyhyt pätkä päiväkirjaa. Laajuus yhteensä noin 25 sivua Kirjoituspaikka ja -aika sairaala 4.7.-11.8.1944. Korpraali Puksun papinsäkki -tarinan Haanpää on kirjoittanut vartiopäällikkönä putkassa. Upseerit kerätyttävät vallatun alueen kanat suureen kolhoosiin, vahdiksi asetetaan sotamies, joka ei saa luovuttaa munia muille. Korpraali Puksu rakentaa pesien alle putken, jota pitkin munat vierivät kanalan alla olevaan varastoon, josta Puksu hakee ne. Kanalan vartija hermostuu ja hänen rehellisyyttään epäillään, kunnes upseerit havaitsevat Puksun järjestelmän. Puksun herkuttelu loppuu ja vartijan rehellisen miehen maine palautuu. Laajuus 15 sivua Kirjoitusaika 4.8.1944 Sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Romaanikatkelma on vielä nimellä Seitsemän miehen saappaat. Sotamies Kasperi Ahven löytää lomallaan talvisodassa kaatuneen venäläissotilaan jäännökset ja ottaa haltuunsa tämän erinomaisen kiväärin, ampuu sillä hirven ja vie lihat kotiinsa. Kun loma loppuu, Ahven toimittaa kuluneet saappaansa huoltokeskuksen suutarinverstaaseen toivoen saavansa ne korjattuina takaisin. Verstaalla korpraali Isolintu kertoo, kuinka oli auttanut lestadiolaista ja kirjoitustaidotonta aseveljeä kirjoittamalla tämän kotiin ja pyytämällä voita ja rahaa tai käy huonosti. Vihkossa on myös 35 rivin jakso, joka on poistettu julkaistuista versioista. Siinä suutarien asuinkämpän ja viereisen pesulan johtajalotan asuinhuoneen väliseinään on tehty reikä, josta Isolintu ja muut seuraavat lottakomentajan elämää. Tämän luona käy yhtenään miesvieraita upseereista sotamiehiin. Yhden lähdettyä hän soittaa toisen paikalle. Viinaa juodaan ja ryske käy. Heti sodan jälkeen tällainen naturalistinen ja lottia halventava episodi ei ollut sovelias. Laajuus 10 sivua Kirjoitusaika 30.8.1944 Yhdeksän miehen saappaat ilmestynyt ensimmäisen kerran 1945 (Otava). Sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989).
Novelleja. Käsikirjoituksia vuodelta 1950
kummitukset
tietäjät
taikausko
uskottomuus
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu lyijy- ja mustekynällä tilinpitovihkosta repäistyille ja suikaloiduille liuskoille. Digitoiduissa kirjekuoressa on virheellisiä tietoja tekstien julkaisuista ja kirjoitusajankohdasta. Novellissa Vierailu Antti Maa miettii elokuun yössä juopuneena maailmankaikkeuden ja elämän perusasioita, modernisaation muutosta ja maanluovutusten ongelmia. Maa eksyy hautausmaalle ja päättää kutsua isoisänsä takaisin maan päälle. Ukko ilmestyy ja kaksikko lähtee tallustamaan kylänraitille. Miehet menevät Maan taloon ja ryyppäävät, kunnes sammuvat. Aamulla talon naisväki ei näe vanhaa ukkoa, vaikka tämä yrittääkin lähennellä naisia. Miehet lähtevät kirkonkylälle, jossa vanhus kritisoi nykyajan menoa kuten koneellisia työmenetelmiä, moottoriajoneuvoja ja elokuvia. Lopulta kaksikko suuntaa takaisin hautausmaalle ja ukko katoaa takaisin maan alle. Novelli on Haanpäälle harvinainen fantasianovelli. Tarinassa varioidaan maan käsitettä 17 eri tavalla: muun muassa pitäjän, kylän, talon ja suvun nimellä. Haanpää on käyttänyt osittain isoisänsä Juho Haanpään piirteitä vanhaan Aatu Maahan. Juho Haanpää oli aikanaan talonpoikaissäädyn edustajana valtiopäivillä. Novelli on kirjoitettu New York Herald Tribunen Euroopan painoksen julistamaa suurta kansainvälistä novellikilpailua varten, jonka Suomessa järjesti Helsingin Sanomat. Laajuus 40 + 20 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 13.6.1950 ja 15.6.1950 Julkaistu Helsingin Sanomissa 16.7.1950 ja teoksessa Atomintutkija ja muita juttuja (Otava 1950). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7. Muisti on tarina Salon ukosta, joka on hukannut lompakostaan setelin ja epäilee vaimoaan, poikiaan ja palkollisiaan tämän johdosta. Kukaan ei tunnusta, joten ukko menee tietäjän luokse ja tämän ohjeiden mukaan järjestää testin, jossa täytyy hypätä köyden yli. Tietäjän mukaan syyllinen kiljaisee hypätessään. Kukaan ihmisistä ei jää kiinni, mutta pikku possun hypättyä ja kiljaistua, isäntä muistaa ostaneensa possun ja siten menettäneensä setelinsä. Liittyy väljästi Haanpään käyttämään Hätämaan tietäjä -motiiviin. Laajuus 12 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Pakokangas 15.6.1950 Julkaistu ensimmäisen kerran NVL:n 30-vuotisjulkaisussa Nuori Ikaros (1951), sitten Matti Salmisen toimittamassa kokoelmassa Eräs avioliitto ja muita kadonneita juttuja (Into 2014). Nuorimies perehtyy maanviljelykseen ja karjanhoitoon on kertomus nuoresta miehestä, joka on pahan ihottuman takia sokean tietäjän talossa sekä potilaana että työmiehenä. Nuorimies ihmettelee tietäjän käyttämiä vanhan kansan taikamenoja. Tietäjän mielestä taikuutta tarvitaan, hän vertaa taikamenoja kirkonmenoihin. Myöhemmin nuorimies edustaa tietäjää aitauskokouksessa vaatien, että karjan vapaata kulkua ei saa estää. Yksi variaatio Hätämaan tietäjä -motiivista, esiintyy Hota-Leenan pojassa (1929) ja Iisakki Vähäpuheisen novellissa Muistomerkki kohdittain identtisenä tämän teksin kanssa. Aihepiiri näkyy myös Atomintutkijan novellissa Hätämaasta. Laajuus 14 sivua. Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 28.7.1950 Julkaistu sikermässä Kierros, Kootut teokset 8 (Otava 1989). Sakat on novelli Santerista, joka on Amerikasta kotiutuneen siirtolaisemännän rakastaja. Aina kun isäntä on asioillaan, emäntä laittaa tunnusvaatteen pyykkinarulle. Nuorella miehellä on täysi työ tarkkailla merkkiä, niin ettei hän ehdi juuri töitäkään tehdä. Suhdetta on jatkunut parisen vuotta. Viimeisen kerran Santeri vierailee emännän luona ja löytää piilopaikasta palkkionsa; leipää, lihaa ja maitoa. Nauttiessaan näitä hän huomaa isännän ulostekikkaran maitokannun pohjalla: isäntä on siis saanut asian selville. Tekstin otsikkona: "Sakat (jatkuu)". Tarina alkaa kesken juttua ja virkettä: "Vaikka ei niille lopultakaan mitään ollut tapahtunut...". Tämä decameronelainen uskottomuus-, nolaus- ja häpäisyjuttu on osoitus Haanpään halusta rakentaa rohkeasti rajoja rikkovia tekstejä. Laajuus 10 sivua. Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 21.11.1950 Ilmestynyt ensimmäisen kerran julkaisussa Kevättervehdys (1951), sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989).
Päiväkirjaa touko-kesäkuu 1954 Kuvauksia Kiinan matkalta kesä-heinäkuu 1954 Puut. Osa käsikirjoituksesta kesä-heinäkuu 1954
sairaalahoito
matkakertomukset
kulttuurimatkailu
väkivalta
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu kellertävänruskeakantiseen pieneen ruutulehtiöön. Dokumentti sisältää Haanpään päiväkirjan touko- ja kesäkuulta 1950, kolme lukua teoksesta Kiinalaiset jutut sekä kaksi lukua romaaniluonnoksesta Puut. Lehtiön lopussa lehtiö on käännetty toisin päin. Siinä on myös kaksi kolmen rivin pätkän lisäystä kertomukseen Junaan. Viimeisellä sivulla on lisäys Kiinalaisiin juttuihin "Teh'in Shih - Kiinanmuurin rakennuttaja ja tyranni Huang". Haanpää joutui sairaskohtauksen takia Oulun piirimielisairaalaan, kuuluisaan "Vompakkiin" lähinnä arveltujen aivoinfarktioireiden takia. Siellä hän oli ylilääkäri Konrad von Baghin potilaana. Haanpäällä ilmeni myös sisäelinvaivoja jatkuvan alkoholinkäytön takia sekä vaurioita sydämessä, maksassa ja aivoissa. Haanpää kuvaa sairaalan arkea, tutkimuksia ja muita potilaita. Oulussa asuneet lankomiehet kävivät vierailuilla, samoin Aili ja Elsa-tytär Piippolasta. Sairaalapäiväkirja jatkuu lehtiön lopussa ja se on kirjoitettu lehtiöön ylösalaisin. Sen nimeksi on annettu Hullujenhuoneessa. Laajuus kuusi + neljä sivua Kirjoituspaikka ja -aika Oulu 30.5.-5.6.1954 ja 7.-12.6.1954 Julkaistu koosteessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2016). Suomalainen kulttuurivaltuuskunta vieraili Kiinassa keväällä 1953. Lehtiössä on kuvaukset jokimatkasta Nankingissa sekä vierailusta valtion ja yksityisen yhteisyrityksessä, lannoite- ja typpitehtaassa. Lehtiön alussa on luvut Meno ja Paluu ja loppuosa Jangtsea. Tekstit on julkaistu teoksessa Kootut teokset (Otava 1989) sekä teoksessa Kiinan-matkan päiväkirja (Otava 2001). Meno Laajuus kuusi sivua Kirjoituspaikka ja -aika Oulun piirimielisairaala 6.6.1954, kolmen rivin lisäys myöhemmin vihkossa 12.6.1954 Paluu Laajuus 11 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Oulun piirimielisairaala 10.6.1954 Kertomuksessa Metsänantia tukkijoppari Artturi Paksupohja hiihtelee keväthankia ja kiertää tavoittelemansa metsäpalstan. Paksupohja tulee sen omistavaan Laitilan taloon, jossa keskustelee eläväisen emännän kanssa kuppia tehden, kun isäntä ei ole kotona. Laajuus 16 + 2 sivua lisäyksiä + 12 sivua lisäyksiä lehtiön lopussa Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 16.6.1954, Korpelainen 25.6.1954 , lisäykset 11.-15.7.1954 Ilmestynyt teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989). Kertomuksessa Ruoskanisku Paksupohja ajelee maantietä pitkin ja muistelee esi-isälleen, ensimmäiselle Artturi Paksupohjalle, sattunutta tapausta. Esi-isä Artturi oli ajanut valiohevosellaan ja sivaltanut ruoskalla mielestään laiskasti maleksinutta maantiensälliä. Tämä oli hypännyt kyytiin ja alkanut vaatia aikanaan saamatta jääneitä palkkarahoja ja uhannut kääntyä kruununmiesten puoleen. Tällöin saita isäntä oli joutunut maksamaan vaaditun summan. Laajuus kaksi sivua, erillinen seitsemän rivin lisäys Kirjoituspaikasta ja -ajasta ei merkintöjä Ilmestynyt teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989). Jangtsea Laajuus 16 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 8.7.1954, lisäykset Piippola 9.7.1954 ja Korpelainen 11.7.1954
Seitsemän miehen saappaat. Osa käsikirjoituksesta helmi-toukokuu 1944 Päiväkirjaa helmi-maaliskuu 1944
petos
ironia
Digitoitu dokumentti ruskeanharmahtavakantinen keskikokoinen muistilehtiö, joka sisältää kosmos- ja punakynällä kirjoitettua Yhdeksän miehen saappaat -romaanin ideointia ja romaanin alkua ja tämän jälkeen Haanpään päiväkirjaa. Venäläisten lisääntyneen toimeliaisuuden takia kenttähevossairaala oli siirretty Lonkasta Suomen puolelle Suomussalmen Juntusrantaan. On luontevaa, että itse sairaalan rättimikkona ollut Haanpää kiinnitti huomionsa jalkarätteihin, sukkiin ja saappaisiin nähdessään niitä joka päivä varastossaan. Tästä hän sai loistavan idean miestä vaihtavista saappaista. Alkuaan romaani oli Seitsemän miehen saappaat, mutta Haanpää lisäsi myöhemmin kaksi miestä välttääkseen mielleyhtymät Aleksis Kiven Seitsemään Veljekseen. Vääpeli Pessari vaihtui myöhemmin Soroksi, koska upseeriksi muuntautuminen perustui tositapaukseen, Haanpään kaverin, pyhäntäläisen Pessarin talon isännän Väinö Luttisen tempaukseen. Vihkossa on romaanin alkua 19 sivua. Jonkin verran muutaman rivin ja sanan ylipyyhkimisiä. Jakso päättyy sanoihin: "Myyjä onnitteli". Tekstissä kuvataan sitä, kun upouusi saapaspari roikkuu varaston orrella, kunnes vääpeli Pessari tulee tuttavansa, varastokersantti Pensaan kanssa ottaen haltuunsa jalkineet. Miehet menevät kapakkaan ja juopottelevat, jolloin Pensas muistaa jostakin lukeneensa Pessarin saaneen ylennyksen vänrikiksi. Kirjetuttavansa Katariinan luo lomalle lähdössä oleva Pessari näkee kaupan ikkunassa upseerin arvomerkkejä ja ostaa vänrikin tähdet uusiin kauluslaattoihin. Laajuus 23 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Juntusranta 18.-21.2.1944, Sairaala 5.5.1944 Romaani Yhdeksän miehen saappaat on ilmestynyt vuonna 1945 (Otava). Päiväkirjamerkinnässä 21.2.1944 on ironinen toteamus otsikon "Sodan syyt" jälkeen. Saksalaisia oli majoittunut sairaalan kankaalle ja aseveljet olivat vieneet suomalaisilta pöydän ja penkin. Juho Kankaan kommentti tähän oli, että "siksi ne saksalaiset ovat tämän sodan aloittaneetkin, että saisivat oikein haluksestaan varastaa." Tämä merkintä on julkaistu Matti Salmisen toimittamassa teoksessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2016). Päiväkirjamerkinnät 16.-27.3.1944 on kirjoitettu lehtiö käännettynä toisin päin. Näiden jälkeen on vielä kolme sivua varaston varus- ja tavarakirjanpitoa. Laajuus 6 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Juntusranta 21.2.1944, Sairaala 16.-27.3.1944
Vierailu. Käsikirjoitus huhtikuu 1946 Muistiinmerkintöjä
sosiaaliset ristiriidat
luokkaristiriidat
ilmavaivat
shakki
Digitoidussa dokumentissa on kaksi kellervänruskeakantista ruudutettua muistilehtiötä, joiden kannet ovat kastuneet. Lehtiöissä on novellin Vierailu käsikirjoitus sekä muistiinpanoja. Novellissa Vierailu Severi tutustuu Juhaniin ja tämän sisareen. Myöhemmin tyttö pyytää hänet vierailulle. Maalaispoika joutuu kärsimään kaikki luokkaerosta johtuvat vaivat, kuuntelemaan tytön pianonpimputusta sekä vanhempien ruotsinkieltä ja saa hänelle oudoista herkuista vatsa- ja ilmavaivoja. Severi tuntee suurta helpotusta päästyään pois ja pieraisee mahtavasti. Novelli edustaa Haanpään tuotannon groteskia puolta, jossa navanalaistoiminnot palvelevat valtaapitävien häpäisyä. Haanpää on kirjoittanut samannimisen novellin 5.9.1930. Dokumentissa on novellin uusi versio, joka on ilmeisesti kirjoitettu julkaistavaksi jossakin lehdessä tai valikoimassa. Novellin aihe (ilmavaivat) lienee estänyt sen julkaisemisen. Uuteen versioon Haanpää on muuttanut minä-kertojan hän-kertojaksi, ja myös sanamuotoja on hiukan varioitu. Matti Salminen on julkaissut valikoimassa Eräs avioliitto ja muita kadonneita juttuja novellista päiväämättömän version, joka on löytynyt Haanpään tyttären Elsa Hyvärisen jäämistöstä. Siinä on sama juoni: Severi pelastaa komppaniassa herraspojan, ylioppilas Johan Nybergin kiusaamiselta ja pojat ystävystyvät. Johanin sisar Margit kutsuu Severin kotiinsa, jossa tämä joutuu kuuntelemaan pianonpimputusta ja kärsimään herkkuihin tottumattoman mahan kapinointia. Laajuus 19 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 25.4.1946 Novellin ensimmäinen versio on julkaistu teoksessa Vanha voiman mies (Otava 1995). Toinen versio on julkaistu kokoelmassa Eräs avioliitto ja muita kadonneita juttuja (Into 2014). Ensimmäisessä vihkossa ennen novellia ja jälkeen on Haanpään shakkikaverien nimiä ja osoitteita sekä kirjeshakkipelien siirtoja. Toisessa vihkossa on osoitteita ja shakkimerkintöjä. Laajuus yhteensä parisenkymmentä sivua
Essee O. B. Haanpäästä. Käsikirjoitus lokakuu 1950 Novelleja. Käsikirjoituksia marraskuu 1950 Muistiinmerkintöjä
amerikansuomalaiset
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu vuoroin musteella, vuoroin sini-, kosmos- ja lyijykynällä sini- ja punaviivoitetun kirjanpitolehtiön irtirepäistyille sivuille. Dokumentti sisältää esseen Otto Birger Haanpäästä, novelleja vuodelta 1950 sekä dokumenttijäljennöksiä. Pentti Haanpään yhdessä harvoista esseistä esitellään Amerikassa kaivosonnettomuudessa 1904 kuolleen sedän Otto Birger Haanpään runoja sekä Pentin kommentteja niistä. Birger Haanpään tytär Liisa Rae oli lähettänyt runokäsikirjoitukset serkulleen Pentille. Otto Birger Haanpään kootut runot julkaistaan vuonna 2018. Laajuus 21 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 26.10.1950 Julkaistu nimellä Vanhoja papereita ensimmäisen kerran SKDL:n Joululehdessä (1950). Sisältyy teokseen Eräs avioliitto ja muita kadonneita juttuja (Into 2014). Novelli Kaksitoista oikein kertoo Antti Mäestä, joka saa julkisuutta, kun kylässä tulee tietoon, että hän on saanut 12 oikein veikkauksessa. Huumaa kestää pari päivää, kunnes selviää, että voitto on vain 7000 markkaa. Enää kukaan ei tervehdi eikä kutsu kahville. Muita Haanpään veikkausaiheisia novelleja ovat Veikkaaja ja Veikkaus. Laajuus 6 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 8.11.1950 Teksti ilmestyi samana jouluna julkaisuissa Liiketyöntekijä (11-12/1950) ja Kontti (1950, Kajaanin seminaarin toverikunnan lehti). Sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989) Nätti-Jussi ja tohtorit on tarina Niemen kaupungissa (Rovaniemi) rahansa hummanneesta ja itsemurhaa miettivästä Nätti-Jussista, joka menee lääkärin vastaanotolle ja uhkaa hirttäytyä tämän talon edustan puuhun, jos ei saa pukua ja rahaa. Lääkäri suostuu. Muutaman viikon kuluttua Jussi yrittää samaa temppua Järven kaupungissa (Kemijärvi), mutta lääkäri antaakin rasvatun köyden kehottaen Nätti-Jussia tuumasta toimeen, koska häneltä puuttuu ruumiita ruumiinavauksia varten. Tarina on anekdootti kuuluisasta veijarimaisesta Lapin jätkästä, Nätti-Jussista (Johan Viktor Nätti, 1890-1964) ja se on todennäköisesti jostakin kuultu juttu. Vaikka Nätti oli miehen ruotusotilasnimi, monet pitivät sitä liikanimenä, sillä Jussin toinen jalkaterä osoitti taaksepäin. Laajuus 13 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 11.11.1950 Julkaistu ensimmäisen kerran Kansan kuvalehdessä (25/1950). Sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Isäntä ja sällit on novelli isännästä joka yrittää ostaa konjakkipulloa tien varressa olevilta nuorilta miehiltä. Lopulta ukko tarjoaa hevostaan ja kärryjään, mutta miehet kieltäytyvät koska pitävät konjakkia arvokkaampana. Laajuus 9 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 13.11.1950 Julkaistu kokoelmassa Eräs avioliitto ja muita kadonneita juttuja (Into 2014). Sakat on decameronelainen uskottomuusnovelli. Se on tarina Santerista, joka on siirtolaisemännän salainen rakastaja. Merkkinä siitä, että isäntä on asioillaan, nainen asettaa tunnusvaatteen pyykkinarulle. Suhdetta on jatkunut parisen vuotta. Laajuus 6 sivua Julkaistu ensimmäisen kerran vuotuisjulkaisussa Kevättervehdys (1951). Sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Tiedoston lopussa erillisillä kellertävillä ruutupaperiliuskoilla muistiinpano: "Passi, Kajaani 1863" (poliisin antama kerjäläispassi). Lehtiöstä reväistyllä vaaleammalla ruutupaperilla käsinkirjoitettu jäljennös- Teksti on otsikoitu "M. papereista" ja se sisältää valtiorikosoikeuden 8.7.1918 antaman jonkun punakaartilaisen tuomion, jossa tämä luonnehditaan "seutunsa pahaksi hengeksi ja erittäin vaaralliseksi henkilöksi, joka paikkakuntalaisten käsityksen mukaan ei saisi vapautta nähdä". M. viittaa siihen, että dokumentti saattaa olla isä Mikko Haanpään aineistoista. Laajuus 4 sivua
Vierailu. Osa käsikirjoituksesta 1930-luvulta
lapuanliike
yhteiskuntaluokat
Mäntsälän kapina
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu viivoitetuille kirjepaperiliuskoille, jossa ei ole otsikkoa. Se sisältää novellin Vierailu käsikirjoituksen. Tekstin paikoittainen katkonaisuus osoittaa, että joitakin liuskoja saattaa olla hukassa. Käsikirjoituksen teksti alkaa kesken: "(1) Sattuikin niin etten joutunut palvelemaan maatani ainoastaan asennoilla, kivääritempuilla, maastoharjoituksilla ja maaliinampumisella". Kolmannen sivun alareunasta on repeytynyt palanen. Novellin Vierailu poliittinen aihe liittyy Mäntsälän kapinaan. Minäkertoja kommennetaan yksikkönsä mukana kukistamaan kapinaa. Vartiomiehiltä otetaan kovat patruunat pois, jotta he eivät hermostuksissaan ampuisi ihmisiä. Sotamiehet epäilevät upseerien tosiasiassa sympatisoivan lapualaiskapinallisia. Tapausta kutsutaankin herrojen kapinaksi. Se kuivuu kasaan laukaustakaan ampumatta: "konjakkipullon korkinmaiskaus oli vienyt tarmon kapinallisten kenraalilta". Tämä viittaa legendaan, että kapinan sotilaallinen johtaja, kenraali K. M. Wallenius olisi antautunut autossa juotujen viinaksien voimalla. Tosiasiassa hän juopotteli suojeluskuntapäällikkö Lauri Malmbergin kanssa vasta matkalla Helsinkiin poliisin hoteisiin. Kun kertojan yksikkö on kotiutettu varuskuntaansa, hän tapaa rahattomana iltalomalla asetoverinsa sisaren ja vierailee tämän luona. Tyttö ihailee kapinallisia isänmaallisena väkenä, mutta kertoja tokaisee vähättelevänsä sellaista sotapäällikköä, joka antautuu laukauksetta, vain konjakkipullon pamahtaessa. Sotamies kysyy, kenen etua kapina palveli ja olisi palvellut varsinkin onnistuessaan. Vastaus on, että tukkiyhtiöitä: "Ettei vain puutavarayhtiö laske isanmaallisuuttaan prosenteissasi". Poika huomaa luokkaeron tytön ja tämän perheen sekä itsensä välissä. Kirjoitusajasta ei ole varmaa tietoa. Teksti saattaa olla kirjoitettu 1930-luvulla pian Mäntsälän kapinan jälkeen. Novellin Vierailu ensimmäinen versio on julkaistu vuonna 1930 Työläisnuorison joululehdessä. Uudessa versiossa korostuu aiheen poliittisuus, kun novelli tapahtuu Mäntsälän kapinan aikana.
Seitsemän miehen saappaat. Osa käsikirjoituksesta lokakuu 1944 Päiväkirjaa syyskuu 1944
jatkosota
korttipelit
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu lyijykynällä ja sinisellä kosmoskynällä pieneen ruutulehtiöön, jossa on vaalean kellertävänruskeat kannet. Dokumentti sisältää osia Yhdeksän miehen saappaat -teoksen käsikirjoituksesta sekä Haanpään päiväkirjaa vuodelta 1944. Käsikirjoituksen välissä on yhdellä sivulla ylösalaisin Viertola [sotamies?] -nimisen henkilön varusteluettelo. Käsikirjoitusteksti jatkuu dokumentin lopussa kahden sivun verran. Korpraali Isolintu korjaa sotamies Ahvenen saappaat, ja aikoo myydä ne Berliinin torilla saksalaisille viinaa vastaan. Tekstin otsikko on "Seitsemän miehen saappaat (juttu jatkuu)". Kertomus jatkuu Isolinnun tarinana, kuinka hänen pyykkärirakastajattarellaan näkö on heikko, mutta hajuaisti vahva. Laajuus 2 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 13.10.1944 Yhdeksän miehen saappaat ilmestynyt 1945 (Otava) ja sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Työvelvollinen Norppa tulee suutarinverstaaseen ja ottaa saappaat haltuunsa Isolinnun estelyistä huolimatta. Norppa on kieltäytynyt ylittämästä itärajaa jatkosodan alettua ja tämän takia joutunut vankilaan ja kuokkimaan suota. Työvelvollisena hän on rakentamassa luterilaista kirkkoa Itä-Karjalassa. Norppa kritisoi Suur-Suomi-vouhotusta ja yleensäkin sotaa. Työvelvollisena hän kuitenkin tuntee tyytyväisyyttä siitä, että kaiken tuhoamisen keskellä hän edes itse rakentaa jotain. Laajuus 14 + 15 sivua, välissä tekstiä Jaaran pelihimosta. 15 sivun tekstin alussa merkintä: "(juttu edemmäs)". Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 13.-14.10.1944 ja 16.10.1944 Yhdeksän miehen saappaat ilmestynyt 1945 (Otava) ja sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Sotamies Nokkanen käy linjojen takana olevassa korsussa, niin sanotussa Pelihelvetissä, jossa pokeri ja ventti ovat käynnissä yötä päivää. Peli-Jaaraa riivaa sammumaton, paholaismainen pelihimo. Osan otsikko on "Pelaaja". Laajuus 20 sivua Kirjoituspaikka ja aika Piippola 14.10.1944 Yhdeksän miehen saappaat ilmestynyt 1945 (Otava) ja sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Ylösalaisin oleva päiväkirja ajalta 8.-30.9.1944 alkaa siitä, että on tullut määräys seuraavana päivänä marssia Kannaksen Rautjärvelle. Matkaan lähtevät eläinlääkintäkapteeni Yrjö Kokko, kahdeksan miestä ja yksi lotta aikeena perustaa kenttähevossairaala (S Hev Kp. 3). Viimeinen merkintä saapumisesta 30.9.1944 Toppilan asemalle. Laajuus 10 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Rautjärvi 8.9.1944, Oulu (Toppila) 30.9.1944
Korpimailla. Osa käsikirjoituksesta lokakuu 1942 Seitsemän miehen saappaat. Osa käsikirjoituksesta vuosilta 1942-1943 Päiväkirjaa vuosilta 1942-1943
sotapropaganda
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu pieneen ruutulehtiöön, jossa on vaalean kellertävänruskeat kannet. Dokumentti sisältää osan novellin Korpimailla käsikirjoituksesta, osia Yhdeksän miehen saappaat -teoksen käsikirjoituksesta sekä Haanpään sotamuistelmia, jotka on kirjoitettu novellien väliin. Novellissa Korpimailla korpeen raivataan sotatietä. Anna pelkää vanhan rauhan menneen, mutta isäntä Tuomas on tyytyväinen. Voittipa sodan kuka tahansa, tietä ei oteta häneltä pois. Annakin on tyytyväinen, kun siltä rintamalta ei tule huonoja uutisia, missä hänen poikansa, nuorempi Tuomas, on sotimassa. Novellin lopussa on otsikko "Korpimailla (jatko ja loppu)". Laajuus 5 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 13.10.1942 Julkaistu joululehdessä Työn Joulu (1942) ja kokoelmassa Nykyaikaa (Otava 1942), sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Saksalainen kolonna on juuttunut mutaan, kunnes telaketjuvaunu kiskoo sen ja suomalaiskuormurit yli hankalampien paikkojen. Suomalaisauto, jossa on heinäkuorma, ottaa paikallisia ukkoja kyytiin. Tavallisesti puolessa vuorokaudessa huitaistu ajo kestää neljä vuorokautta. Romaanissa tämä episodi liittyy korpraali Korppiin ja se on alun perin kirjoitettu itsenäiseksi novelliksi. Haanpään omakohtaiseen kokemukseen perustuvassa tekstissä käytetään puhuttelumuotoa: "Ajattelit, että monta on syöty, mutta monta ei enää syödä!". Yhdeksän miehen saappaat -romaanissa teksti on muodossa: "Korpraali Korppi ajatteli..." (s. 357). Korppia koskevia kappaleita ja virkkeitä on lisätty julkaistuun romaaniin. Keväisen sotatien päiväkirjamuistiinpano (Hiltusenvaara 22.4.1942, Lonkka 25.4.1942) on julkaistu teoksessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2016). Siinä mainitaan heinäkuorman päällä keikkuvat Suomussalmen ukot ja kuormurin ajurinkoppiin otetut tytöt. Laajuus 20 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 30.10.1942 Kertomus on julkaistu vuosijulkaisussa Työnjuhla (1943). Kohtaus sisältyy romaaniin Yhdeksän miehen saappaat (Otava 1945) ja on teoksessa Kootut teokset 6 (Otava 1989). Vanha Kustaa Teeriaho ajaa häkäpönttölinja-autolla kaupunkiin myymään tai vaihtamaan voikimpaleen ja pelkää jäävänsä kiinni. Teeriaho tapaa trokarin, jonka kanssa tekee vaihtokaupat: saa eukkonsa kirnuamaa voita vastaan tälle leninkikankaan ja lapsille verkaa. Laajuus 12 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 25.2.1943 Julkaistu nimellä Kauppaa ensimmäisen kerran sosiaalidemokraattien vappulehdessä Kevätmyrsky (1943), ilmestynyt myös teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989). Joulu Jukolassa -kertomuksen tapahtumapaikka on huoltokeskuksen aliupseerikämppä, jossa asuu seitsemän miestä. Yksikön yhteisen joulujuhlan jälkeen vietetään omaa joulua. Isolinnun ehdotuksesta pelataan korttia viinapullosta ja hän voittaa sen itselleen. Vääpeli Lipotin liittyy ryyppäämiseen hankittuan itselleenkin pullon. Isolintu avaa saamansa joululahjapaketin tuntemattomalle sotilaalle ja ryhtyy kirjoittamaan vastauskirjettä. Vääpeli Lipotin suree sitä, että Pietarin (Leningrad) motti ei ota lauetakseen. Hänellä olisi siellä vaimonsa kautta saatavia, peräti kaksi taloa. Laajuus 14 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 12.7.1943 Julkaistu ensimmäisen kerran Työväen Joululehdessä (1943), ilmestynyt teoksessa Kootut teokset 6 (Otava 1989). Korpraali Isolintu ja Selänpään leski tapahtuu yksikön kanttiinissa pidetyssä joulujuhlassa. Isolintu ja Nujunen keskustelevat sodan pitkittymisestä. Isolinnun mukaan Nujusen pitäisi maanviljelijänä iloita siitä, että valtio on vapauttanut hänet vastuksellisesta työstään ja antanut vieläpä ilmaisen ylöspidon. Luutnantti jakaa paketteja tuntemattomalle sotilaalle ja antaa Isolinnulle paksun lähetyksen. Näin alkaa Isolinnun ja Irja Kukkuran, Selänpään lesken kirjeenvaihto. Nimitys Selänpään leski sisältää humoristisen seksuaaliviitteen: niin kuin järvenselkä, naisellakin selkä päättyy johonkin. Kertomuksella ei ole otsikkoa ja se on kirjoitettu kahdessa osassa. Laajuus 10 ja 7 sivua Ensimmäisen pätkän kirjoituspaikkaa ja -aikaa ei ole tiedossa, toisessa osassa merkintä Lonkka 28.7.1943 Julkaistu kokoelmassa Eräs avioliitto ja muita kadonneita juttuja (Into 2014). Haanpää kertoo päiväkirjassa jatkosotansa alkuvaiheet ja yksikön asettumisen Lonkkaan. Haanpää voivottelee aivojensa tylsyyttä, joista ei nouse uusia aiheita, kunnes hän 8.5.1943 yksinäisellä mäenrinteellä keksii uudeksi aiheeksi kirjeitse naisseikkailuja hakevan sotilaan. Näin syntyi korpraali Isolintu. Aie oli kirjoittaa laajempi teos, ei pelkkiä novelleja, koska "Monet eivät ymmärrä lyhyitten juttujen erinomaisuutta". Lopulta aiheesta kehittyi yksittäisiä novelleja. Isolintu on Haanpään täysimittainen versio Kunnon sotamies Svejkistä. 18.2.1944 syntynyt idea kiertävistä saappaista ja siitä siinnyt sarja novelleja muodostivat lopulta yhtenäiseksi kirjoitetun romaanin, joka syrjäytti ajatuksen Isolintu-romaanista. Laajuus: Sotamuistelmia kuusi sivua; muistikirjaa kolmessa osassa yhteensä vähän toistakymmentä sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka joulukuu 1942 - kesäkuu 1943 Sotamuistelmat ja muistikirjajaksot on julkaistu teoksessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2016). Muistivihkossa Haanpää on merkinnyt kuukauden väärin (VII), koska hän puhuu juhannuksena tulossa olevasta Pasi Jääskeläisen huvinäytelmän Laivan kannella ensi-illasta. Digitoidussa kirjekuoressa paikannimi on kirjoitettu väärin, kyseessä on Lonkka eikä Lonka. Lonkka oli myös runonlaulaja Martiska Karjalaisen kylä, mistä Haanpääkin mainitsee.
Novelleja. Käsikirjoituksia vuosilta 1940-1941
talvisota
malminetsintä
ikävystyminen
Digitoitu dokumentti on viivoitettu lehtiö, jonka ensilehdelle on kirjoitettu musteella "Muistiinpanoja kesällä 1940. Elämä on taistelua, tuulta ja myrskyä, muistojen saarilla levätä saa". Todennäköisesti Aili Haanpään kirjoittama. Dokumentti sisältää novelleja vuosilta 1940-1941. Lehtiön alussa sivun verran tekstin hahmotelmaa. Katkelmassa Sodan jälkeen kuvataan talvisodan taistelujen jälkeistä ikävystynyttä luppoilua, jota oli välirauhan jälkeen kestänyt yli kuukauden. Tekstissä on merkintä "(jatkuu etempänä)". Katkelmasta ei saa selvää, oliko tarkoitus liittää se romaanisuunnitelmaan, joka sai nimen Korpisotaa vai johonkin novelliin. Päiväkirjaa se ei ole, koska siinä käytetään he-muotoa. Haanpää oli palveluksessa vuoden 1940 helluntaihin asti, osan aikaa sotasairaala Tilkassa Helsingissä, lopun aikaa Kuusamossa. Laajuus 1 sivua Jälleenrakennuskesä on novelli, jossa Masa on päässyt talvisodan jälkeisenä kesänä maanviljelyshommiin. Hän kyntää parihevosilla peltoa syysrukiin kylvämistä varten, kun kunnan mies Rantalainen ilmoittaa, että toinen hevonen otetaan armeijan palvelukseen. Kolmen viikon kuluttua Masa näkee taas hevosensa, jota oli pidetty liekaan sidottuna vähällä ruualla. Masa sanoo jälleenrakennuksen näköjään viipyvän, kun laukin syöttäminen työkuntoon ottaa viikkoja. Teksti on hyvin kriittinen ja sen olisi sensuurin jatkuessa ollut vaikeuksia päästä julkisuuteen, sillä jälleenrakennuksen aikana valmisteltiin jo jatkosotaa. Laajuus 12 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 20.9.1940 Julkaistu vuonna 2014 kokoelmassa Eräs avioliitto ja muita kadonneita juttuja (Into). Novellissa Löytö suomalainen hiihtopartio etenee erämaassa. Partio löytää autiotalon, josta asukkaat on sodan alettua komennettu pois. Navetasta löytyy viisi nälkään kuollutta nautaa. Kaatuneiden ruumisröykkiöt eivät ole kaameinta, mitä miehet ovat nähneet, vaan tämä kauhujen talon näkymä. Välirauhan aikana vasemmistolaisen Kiilan albumissa julkaistu teksti on täynnä katkeraa ja groteskia ironiaa sodan hulluutta vastaan. Laajuus 10 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 25.4.1940 Julkaistu ensimmäisen kerran Kiilan albumissa (1940). Sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Kertomuksessa Katkennut rukous Amerikasta palannut Parkki-ukko pitää pyhäkoulua. Pikku-Topi pelkää kultahampaista ja kaljupäistä äijää. Loppurukouksen aikana isommat pojat virnuilevat ukon sinisuonista kaljua, jolloin Parkki kiroaa ja ajaa kaikki ulos. Haanpää soveltaa lyhyeen juttuun runsaasti raamatullista käsitteistöä. Nimimotiivin mukainen käänne toimii kiroilun ja uskon koomisen ristiriidan kautta. Ajan tavan mukaan Haanpääkin on lyhentänyt kirosanan muotoon: -Kele! Novellin päähenkilö lienee sama Parkki, jonka nuoruuden lakkokokemuksista lännen kaivoksilla Haanpää kertoo novellissa Yhä lännemmäksi (Atomintutkija ja muita juttuja, Otava 1950). Laajuus 8 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 30.10.1940 Ilmestynyt teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989). Kivet novellissa Vasakka-Leko nauraa Joron malminetsintäpuuhille, kunnes Joron lähettämä näyte tuo kiviherrasmiehen paikalle. Tämä ja Joro löytävät myöhemmin kunnon malmisuonen. Leko jatkaa pilkkaansa, kunnes vuorityö alkaa ja paikalle nousee kaivos. Nyt hän väittää itse tehneensä löydön. Laajuus 16 sivua Kirjoituspaikka ja aika Leskelä 30.12.1940 Ilmestynyt ensimmäisen kerran teoksessa Heta Rahko korkeassa iässä (Otava 1947), sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Neljässä jaksossa kirjoitettu teksti Kivet katkeaa kesken. Alun perin kyseessä oli suunnitelma elokuvakäsikirjoituksesta, josta Haanpää oli alustavasti sopinut tammikuussa 1939 ryypätessään Nyrki Tapiovaaran kanssa Helsingissä. Nyrki Tapiovaara kuitenkin katosi talvisodassa, minkä jälkeen Haanpää alkoi kirjoittaa laajaa novellia. Haanpää oli tajunnut, ettei hän osaa kirjoittaa elokuvakäsikirjoitusta. Hahmotelmaa on alussa kaksi sivua otsikolla: "Kivet (Suunnitelma jonkinlaiseen filmaattiseen seikkailukertomukseen eli "etsijän tarinaan)". Nuori työmies Lauri Väri pestautuu taloon rengiksi ja yrittää heilastella kauniin talontyttären kanssa. Tyttö kuitenkin löytää rikkaamman kosijan. Kosmoskynätekstiä on pitkin matkaa korjattu punakynällä. Lehtiön loppuun on lisätty nurinpäin viisi riviä, jossa puhutaan kaappikellosta ja ajan kulumisesta. Laajuus 39 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 6.-26.1.1941 Julkaistu teoksessa Kootut teokset 6 (Otava 1989).
Jauhot. Osa käsikirjoituksesta vuodelta 1949 Atomintutkija Fulmarin tapaus. Käsikirjoitus helmikuu 1949 Vuoropuhelut Arctic Furyyn maaliskuu 1949
varkaus
ydinaseet
köyhyys
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu kosmoskynällä vaaleanruskeakantiseen pieneen muistiinpanolehtiöön. Dokumentti sisältää kaksi jaksoa romaanista Jauhot sekä novellin Atomintutkija Fulmarin tapaus. Lehtiössä on myös repliikkejä vuoropuhelusta Arctic Furyyn. Vihkossa on kaksi jaksoa romaanista Jauhot, ensimmäinen alkaa kesken sanan: "-han kairoilta. Koko hänen elämänsä oli ollut yhtä lähtemistä, vaikka hän ei ollut tuosta taahan päässyt". Ensimmäisessä jaksossa Sakari-vaari kokee epäoikeudenmukaiseksi, ettei hätäaputyöhön kykenemättömille anneta kruununjauhoja. Hän päättää varastaa säkin, mutta vanhuuden heikkouttaan ei jaksa vetää sitä kotiin. Vaari suostuttelee mökinemännän, leski-Hultan kumppanikseen, mutta tämän etiikka ei sitä sallisi ja hän pelkää vankeutta. Toisessa jaksossa Kenttäläinen eli Juhani Lunki hiihtää kevään viimeisillä hankikeleillä kunnanesimies Veija Katajan taloon rojahtaen pirtin penkille. Kataja arvelee ensin Lunkin olevan humalassa, mutta sitten voihkintaa kuunneltuaan päättelee tämän olevan sairas. Lunki pyytää papin ja vallesmannin paikalle, mutta lopulta paljastuu, että Lunkin ainoa motiivi olikin vain nolata virkavallan edustajat. Laajuus 21 + 20 sivua Kirjoituspaikka ja -aika ensimmäisessä jaksossa ei ole päiväystä, toinen jakso Piippola 2.3.1949 Jauhot on ilmestynyt ensimmäisen kerran vuonna 1949 (Otava), sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Ydinfyysikko Fulmari työskentelee salaisessa tutkimuskeskuksessa, "atomikaupungissa". Naimaton mies on vieraantunut muusta ympäristöstään. Kerran raskaan työpäivän jälkeen häntä tulee vastaan tuntematon mies puhutellen Fulmaria vuorenpeikoksi. Fulmari muistaa, että siinä on hänen nuoruudenystävänsä Edmund Haunt. Keskustelun seurauksena Fulmari tulee vainoharhaiseksi ja alkaa kuvitella häntä seurattavan ja vahdittavan. Vaikka hän pääseekin kylpylälomalle lepuuttamaan hermojaan, hän yhä jatkaa harhaista eloansa ja joutuu lopulta hullujenhuoneelle. Novellin otsikko on kirjoitettu punakynällä ja teksti kosmoskynällä, korjauksia punakynällä. Repliikit on erotettu uudelleen alkuviivan sijasta lainausmerkein. Novellin läpikulkevana johtomotiivina on pallo: Hauntin jalkapallo, tyhmien futisfanien pallon kaltainen pullistelu, ydinpommimiesten tahto räjäyttää koko maapallo, Hauntin halu puristaa totuus Fulmarista kuin mädästä sitruunasta, Fulmarin pyrkimys tunkeutua atomien aurinkokuntiin. Nimi Fulmari on symbolinen ja se merkitsee eräänlaista mustekalaa. Myös nimi Haunt on symbolinen ja viittaa takaa-ajoon, seuraamiseen. Motiivi atomimiehen isännän vaihdosta oli enteellinen, sillä kokoelman ilmestymisvuonna brittiläinen ydinfyysikko Bruno Pontecorvo loikkasi Helsingin kautta Neuvostoliittoon hallussaan länsivaltojen vetypommisalaisuuksia. Niiden avulla Neuvostoliitto räjäytti vuonna 1952 ensimäiset vetypomminsa. Laajuus 44 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 24.2.1949 Atomintutkija ja muita juttuja ilmestynyt vuonna 1950 (Otava), sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Tekstin otsikkona on Vuoropuhelut "Arctic Furyyn". Se sisältää repliikkejä muualla olevaan tekstiin, jotka ovat katkelmallisia lisäyksiä sivuille. Mistään ei käy ilmi, liittyvätkö nämä elokuvakäsikirjoitukseksi aiottuun tekstiin. Näin voisi päätellä suluissa olevasta alaotsikosta "(ulkokuvat)". Mahdollisesti on kyseessä hanke, jota oli tarkoitus tarjota Erik Blombergille ja Eino Mäkiselle, jotka olivat tehneet Lappi-aiheisia elokuvia. Blombergin Valkoinen peura valmistui vuonna 1952, ehkä Haanpää oli tietoinen elokuvan suunnitelmasta. Arctic Fury (Jääkenttien raivo) on Norman Dawnin ja Fred R. Feitshans Jr:n ohjaama amerikkalainen elokuva, joka valmistui vuonna 1949. Olisiko Haanpäällä ollut tarkoitus kirjoittaa tämän elokuvan Lappiin sijoittuva versio? Laajuus 15 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 14.3.1949 Lehtiön takakannen kääntösivu sisältää katkelman kesken lauseen ja sanan novellista Kultakesä (Atomintutkija ja muita juttuja, Otava 1950).
Novelleja. Käsikirjoituksia elo-lokakuu 1943 Seitsemän miehen saappaat. Osa käsikirjoituksesta vuosilta 1943-1944
modernisaatio
sissisota
pitkästyminen
mielenterveys
Digitoitu dokumentti on vaaleankellanruskea keskikokoinen muistiinpanovihko, jonka kannessa merkintä "Valistus N:o 55" ja nimikirjaimet PH. Dokumentti on kirjoitettu suurimmaksi osaksi lyijykynällä, osin kosmoskynällä. Dokumentti sisältää neljä novellikäsikirjoitusta ja osan romaanin Yhdeksän miehen saappaat käsikirjoituksesta. Korpraali Isolintu ja Selänpään leski -novellissa Isolintu odottaa lomavuoroaan, kun Selänpään leski on kutsunut hänet luokseen. Isolinnun veijarimaisuuden takia lomaa ei myönnetä, kunnes hän sanoo luutnantille loma-anomuksen syyn. Maan väestöpolitiikasta innostunut upseeri myöntää loman oitis ja Isolintu tekee pitkän matkan Selänpään lesken luokse. Novellissa Haanpää rinnastaa tapansa mukaan luonnon voittoisan keväthyökkäyksen armeijan vastaaviin, jotka yleensä epäonnistuvat. Tekstin otsikko on alleviivattu: "Korpraali Isolintu (juttu jatkuu)". Ilmeisesti Haanpäällä oli aikomus jatkaa novellia Isolinnun ja lesken kohtaamisesta, mutta sitä ei käsikirjoituksesta löydy. Romaanin Yhdeksän miehen saappaat kirjoittaminen syrjäytti hankkeen. Teksti on jatkoa digitoidussa dokumentissa Korpimailla. Osa käsikirjoituksesta lokakuu 1942. Seitsemän miehen saappaat. Osa käsikirjoituksesta vuosilta 1942-1943. Päiväkirjaa vuosilta 1942-1943 olevalle katkelmalle. Laajuus 12 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 15.8.1943 Ilmestynyt kokoelmassa Eräs avioliitto ja muita kadonneita juttuja (Into 2014). Ministeri ja maaherra sivuuttavat korpraali Isolinnun tukikohdan -novellissa teksti kuvaa asemasodan pitkäveteisyysttä vuodenaikojen vaihdellessa. Kahta siivilimiestä kuljettava auto pysähtyy vartiossa seisovan Isolinnun kohdalle kysyen, miten pojat tukikohdassa viihtyvät. Isolintu vastaa, että eihän tämä leipä niin leveä ole, vaan pitkä. Pian selviää että herrat olivat rintamaa tarkastamaan tulleet ministeri ja maaherra. Laajuus seitsemän sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 21.8.1943 Julkaistu ensimmäisen kerran julkaisussa Pohjolan Työn Joulu (1943). Sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Maailman äänet tulivat Kivelän korpimökkiin -novellissa korpimökkiläiset Kusti ja Liisa ovat raivanneet korpeen pientilan ja onnistuneet parhaiten pirttiviljelyssä. Vanhimmat lapset ovat jo lähteneet maailmalle. Kolme vuotta omilla teillään ollut Neeri saapuu kotiinsa jouluaattona tuoden mukanaan radion. Radiosta kuuluu taianomaisia ääniä kuten kirkonmenoja, musiikkia ja vieraskielistä puhetta. Tämä on Kivelän mökin historian suurimpia tapauksia. Laajuus 10 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 13.9.1943 Julkaistu ensimmäisen kerran julkaisussa Aseveljen Joulu (1943). Sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Korpraali Isolintu on jouluna lomalla jossakin pohjoisen kaupungissa. Isolintu tapaa aseveljensä, kapteeni Nokkasen, kaksikko juopottelee ja lopulta Isolintu heitetään kapakasta ulos. Ulkona vanhempi rouvashenkilö pelastaa Ilolinnun joutumiselta putkaan ja vie tämän kotiinsa. Isolintu viettääkin joulunpyhät rouvan kanssa, käy teatterissa ja kävelyllä, mutta kyllästyy ja on loman loppuessa tyytyväinen, kun pääsee takaisin yksikköönsä. Suuresta ikä- ja luokkaerosta johtuen heidän välilleen ei synny eroottista suhdetta. Hyväntekeväisyys on rouvan lahja "tuntemattomalle sotilaalle", sotivalle armeijalle. Katkelmalla ei ole otsikkoa. Yhdeksän miehen saappaat -romaanissa Haanpää on korvannut Isolinnun korpraali Korpilla, kapteeni Nokkasen Nenäsellä ja muuttanut loman ajankohdan joulusta pääsiäiseksi. Koska Isolintu on romaanissa sivuhenkilö, Haanpää sijoitti tämän decameronelaisen seikkailun Korpin kokemukseksi. Muuten teksti on kutakuinkin identtinen. Romaanin ensipainoksessa 1945 episodi on sivuilla 104-115. Laajuus 25 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 2.10.1943 Ilmestynyt teoksessa Yhdeksän miehen saappaat (Otava 1945), julkaistu teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989), Novellissa Lapukkalaiset Lapukan ukko tulee 70 kilometrin päässä olevasta korpimökistään kirkonkylään ja ihmettelee suuren maailman ja modernisaation komeutta. Palattuaan mökkiinsä ukko kuulee, että partisaanit ovat iskeneet naapurikylään ja surmanneet sen asukkaat ja polttaneet talot. Niinpä Lapukan ukon oma kylä käsketään evakuoida. Ukko jää kuitenkin muorinsa kanssa piileskelemään mökkiinsä. He eivät välitä, vaikka kuolisivat, ainakin he saisivat olla lehmänkantturoineen kotona. Laajuus 12 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 28.10.1943 Novelli on julkaistu ensimmäisen kerran nimellä Lapukkalaiset eivät lähteneet julkaisussa Liiketyöläinen (12/1943). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novelli Hiljainen kenttävartio kuvaa kenttävartion yksinäisyyttä keskellä suuria salomaita. Kerran viikossa tuleva muonakaravaani todistaa, että miehet sentään kuuluvat sotivaan armeijaan. Vartion esimies luutnantti Purnu ja sotamies Lippo istuvat kaiken vapaa-aikansa shakkilaudan ääressä. Eristyneisyys saa miehissä aikaan jopa mielenterveydellisiä oireita. Välillä Lippo siirtää Purnun huomaamatta nappuloita vastoin sääntöjä. Esimies suuttuu tästä ja lyö nappulat hajalle, mutta leppyy pian ja peli jatkuu. Lippo on sittenkin ainoa, joka hänen lisäkseen osaa pelin säännöt. Yhdeksän miehen saappaat - teoksessa Haanpää on muuttanut Lipon korpraali Korpiksi ja liittänyt episodin tämän vaiheisiin. Laajuus 14 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 6.1.1944 Julkaistu novellina Suomen Kuvalehdessä (8/1944). Katkelma on teoksessa Yhdeksän miehen saappaat (Otava 1945), julkaistu teoksessa Kootut teokset 6 (Otava 1989).
Aineiston julkaimiseen muualla on pyydettävä lupa Pentti Haanpään tekijänoikeuksien omistajalta.
Novelleja. Käsikirjoituksia huhtikuu 1946
novellit
käsikirjoitukset
Digitoitu dokumentti on ruutuvihko, jonka sivut ovat noin 15 senttimetriä leveät. Ensimmäisellä sivulla merkintä: "No 25". Toisen aukeaman sivulla Aili Haanpään käsialalla: "Rasvakoe-vihko, Piippolan Osuusmeijeri". Aili Haanpää oli tuolloin meijerikkö. Dokumentti sisältää käsikirjoituksia novelleihin Omalla haudallaan, Pyöräurheilija Saikansalo, Kenraali Impola ja Vierailu. Novellissa Omalla haudallaan Matti Leväinen kauhistuu Vienan korven hyökkäystä kesällä 1941. Matti tapaa veljensä Antin, joka on Kaatuneiden evakuointikeskuksen autonkuljettaja. Veljekset sopivat, että Matti saa kaatuneen työvelvollisen puvun, paperit ja nimen Matti Nieminen. Matin oma univormu puetaan kaatuneen venäläissotilaan ylle. Antti-veli lähettää Matin pois rintamalta tuntemansa lesken pienelle kotitilalle töihin. Matti viihtyy uudessa identiteetissään hyvin, kunnes tuntee tarvetta lähteä käymään kotiseudullaan. Sen sankarihaudalla makaa vierekkäin kaksi veljestä, joista toinen on hän itse. Antti on kaatunut vihollispartion iskussa. Sankaruutta kyseenalaistava teksti on Haanpään suurimpia provokaatioita: venäläisen sotilaan ruumis suomalaisessa sankarihaudassa. Novelli käsittelee kuitenkin ensisijaisesti identiteetin ongelmaa. Tekstissä on muutamia virkkeen mittaisia poistoja. Laajuus 22 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 19.4.1946 Julkaistu ensimmäisen kerran Suomen Kirjallisuuden vuosikirjassa (1946), sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Pyöräurheilija Saikansalo-novellissa maan paras kilpapyöräilijä saa tietää, että urheiluherrat aikovat lähettää hänet kilpailemaan Italiaan ja Ranskaan samalla varoittaen, että etelässä saattaa olla kuuma ja lämpö on tottumattomalle rasittavaa. Saikansalo ripustaa pyöränsä saunan kattoon polkien siellä, samalla kun hänen kaverinsa heittää löylyä. Alun perin 1930-luvulla kirjoitetun jutun pohjana on haapavetinen mestaripyöräilijä ja suksien tekijä Juho Jaakonaho. Laajuus 5 sivua Kirjoitusaika 24.4.1946 Julkaistu nimellä Pyöräurheilija Saikansalo valmentautuu julkaisussa Työläisnaisten urheilulehti (1936). Ilmestynyt muokattuna teoksessa Heta Rahko korkeassa iässä (Otava 1947). Novellissa Kenraali Impola kylähullu pilkkaa olemuksellaan upseereita, joilla kuten Impolallakin on puvussaan monenlaisia killuttimia ja hihnoja. Kylässä on sotamuistomerkin paljastustilaisuus, ohjelmana soittoa ja puheita. Impola menee sotaherrojen jatkoksi vastaanottamaan paraatia. Lopulta poliisi poistaa Impolan paikalta ja toimittaa hourulaan. Tarina perustuu tositapaukseen, kun Suomen sodan aikaisen Siikajoen taistelun muistomerkin paljastustilaisuudessa esiintyi lumijokelainen kylähullu. Novellin viimeiseltä sivulta on noin viisi riviä poistettu. Haanpää ehdotti novellia Otavan julkaisemaan valikoimaan Jutut (1946), mutta se karsittiin sodanvastaisuuden takia. Kari Sallamaan artikkelissa Pentti Haanpää ja kustantajat (Kulttuurivihkot 7/1980) todetaan, että Kenraali Impolan kohtalo oli jäädä pois myös kokoelmista Heta Rahko korkeassa iässä, Atomintutkija ja muita juttuja sekä Jutut kokoelman uusista laitoksista (ks. lisää Kari Sallamaa: Kaksisuuntaiset silmät, 1996: 75-76). Laajuus 7 sivua Kirjoitusaika 24.4.1946 Ensimmäinen verio julkaistu Työläisnuorison joululehdessä (1935). Uusi versio julkaistu teoksessa 40-luku (9/1946), sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Novellissa Vierailu sotamies tapaa tytön ja huomaa, että yhteiskuntaluokkien välillä on aatteiden ja käytöstapojen erottama kuilu. Katkelman kolmannen sivun alareuna on revitty muihin tarkoituksiin. Koko vihko loppuu tekstiin "Severin kanssa ystävykset, jotka vapaa-aikoina oli". Laajuus 2 sivua, teksti kahdessa osassa. Novellin käsikirjoitus digitoidussa dokumentissa Vierailu. Käsikirjoitus huhtikuu 1946. Muistiinmerkintöjä.
Korpisotaa. Osa käsikirjoituksesta elokuu 1940 Kala. Käsikirjoitus elokuu 1940 Luonnostelua elo-syyskuu 1940
sotakokemukset
maailmankatsomus
Digitoitu dokumentti on mustakantinen vihko, noin 10 cm leveä, kannessa valkoinen lappunen: "SAIKKA RAUHA". Ensimmäisellä sivulla poikittain "Aili Maria Haanpää". Pentti Haanpään käsialalla: "Leskelä 2.VIII.40 - Leskelä 14.IX.40". Vihko on suurimmaksi osaksi kirjoitettu lyjijykynällä, muutamia sivuja myös kosmoskynällä. Vihkossa on romaanin Korpisotaa loppuosa, alkuosa on digitoidussa dokumentissa Korpisotaa. Osa käsikirjoituksesta heinäkuu 1940. Sotamies Puumi ja asetoveri ovat rintaman takaisessa kylässä, vierailevat Puumin tuttavamyyjättären ja tämän ystävän luona. Ilmahyökkäyksen takia nelikko joutuu pommisuojaan. Puumi filosofoi luolaelämän olevan osa tulevaisuutta, kun tuhoaseet ovat hävittäneet elinmahdollisuudet maan päältä. Vuonna 1940 kirjoitetun teoksen Korpisotaa käsikirjoituksessa on otsikkona "Sotakuvausta (juttu jatkuu)". Painetussa teoksessa on pieniä muutoksia verrattuna käsikirjoitukseen. Vihkossa teksti alkaa kesken: "Mutta eiväthän he tarvinneet sodan hampaiden rumasti jyrsimiä taloja". Vihkossa on neljä jaksoa romaanista. Vihkon lopussa kuuden sivun kosmoskynällä kirjoitettu lisäys sivulle 171: "Ne ovat liian suuria ajatuksia /--/ nykyhetkeen". Kustantaja on poistanut ilmeisesti sotasensuurin takia ja talvisotamyytin ylläpitämiseksi käsikirjoituksesta rivit kannakselaisisännän hyvästellessä luovutetulle alueelle jäävän talonsa: "Hän viittasi kädellään tavaroihin, joiden pelastamisesta hän oli kai vielä aikonut huolehtia ja sanoi sotamiehille: - Polttakaa, pojat! Lyökää tuleen koko roska.../--/ Sotamiehen saapas potkaisi kamarin lipaston peilin rikki ja kirves upposi tammen killtävään pintaan. - Siinä on honkaa, pojat! Kahvi tulelle! On tässä sodassa sentään komeuttakin, ylellisyyden makua". Laajuus 13 + 14 + 10 + 17 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 2.-10.8.1940 Korpisotaa ilmestyi vuonna 1940 (Otava), sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Novelli Kala on pieni tarina maailmankatsomuksen synnystä. Pieni pojantorvelo Topi onkii joen äyräällä ja sattuu saamaan ison hauen. Hänen tuodessaan ylpeänä kotiin saalistaan, kotimökillä on äitimuorin vieraana lestadiolainen uskonveli. Kala syödään yhdessä. Myöhemmin Topi kuulee, miten uskonmies liioittelee kalan kokoa pöydänmittaiseksi. Topi tulee kriittiseksi lestadiolaisten ja yleensä kirkkokansan uskon olemuksen suhteen ja miettii, että ehkä moraali on yhtä venyvää kuin kalajutut. Haanpää esittää tässä pienoiskoossa oman ateistisen uskonsa perustan. Tekstissä on muutaman kerran viittaus Raamatun apokryfikirjojen Tobiaan kirjaan, jossa isolla kalalla on osuutensa Tobiaan ajaessa Saarasta ulos riivaajia. Laajuus seitsemän sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 16.8.1940 Ilmestynyt teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989). Joulusauna on episodi teoksesta Korpisotaa. Tarinassa sotilaat lämmittävät joulusaunaa, kun vihollisen koneet hyökkäävät häiriten kylpemisen autuutta. Sauna korjataan ja jatketaan kylpemistä. Jakson alku- ja loppulauseissa on pientä variaatiota verrattuna julkaistuun teokseen. Tekstissä on runsaasti poistoja, muun muassa Jutkolan kaatuminen saunahyökkäyksessä. Julkaistussa versiossa kukaan ei kuole huolimatta vihollisen tulituksesta. Laajuus 14 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 20.8.1940 Korpisotaa ilmestyi vuonna 1940 (Otava), sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Vihkon loppuosassa on Haanpään hahmotelma teoksesta, joka käsittelee hänen omia talvisodan aikaisia kokemuksiaan: "Sodan jälkeen. Muistelma, johon suunnittelen sisällytettäväksi seuraavaa:" Hahmotelmassa on viisi osaa. Aivan vihkon lopussa on kolme sivua toisin päin kirjoitettuna, ne sisältävät neljä lisäystä. Haanpää kehitteli omakohtaisiin talvisotakokemuksiin perustuvaa dokumentaarista teosta, koska hänen oma sotansa ei loppunut maaliskuun aselepoon ja välirauhaan, vaan jatkui kesän kynnykselle. Haanpää ymmärsi kuitenkin, että romaani heikentyisi, jos se kuvaisi muutakin kuin taisteluita. Laajuus 17 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 28.8.1940 ja 14.9.1940
Novelleja. Käsikirjoituksia huhti-toukokuu 1942 Päiväkirjaa huhtikuu 1942
aseveljeys
Digitoitu dokumentti on 10 senttimetriä leveä vaaleanpunaruskea ruutulehtiö, joka sisältää kolme novellin käsikirjoitusta ja päiväkirjamerkintöjä. Novelli Jouluna v. 1941 kuvaa junamatkaa kohti rintamaa, junanäkymiä, ääniä ja hajuja, saksalaisen sotilaan ihmettelyä. Lomautuskeskuksessa vietetään joulujuhlaa, kunnes keittiörakennus kinkkuineen palaa poroksi. Huhutaan jopa desanttien tuhopoltosta. Aamuvarhain tie käy taas kohti Vienaa. Tekstin huomattavin piirre on ironia saksalaisia, maailmanvalloittajia ja elintilan etsijöitä kohtaan. Toistuva kodin kynttilöiden motiivi liittyy englantilaiseen lauluun, jota laulettiin rintaman molemmin puolin. Laulun kertoma Jeesuksen syntymä on sodan todellisuuden vastakohta. Laajuus 14 sivua Kirjoituspaikka ja aika Lonkka 14.4.1942 Ilmestynyt kokoelmassa Nykyaikaa (Otava 1942), sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Novellissa Korpimailla yksinäisen salomökin emäntä, Teerivaaran Anna odottaa miestään Tuomasta savotoilta jouluksi kotiin. Tämä saapuukin takanaan heidän tyttärensä, helsinkiläispiika Anna, joka jakaa vanhemmilleen ja sisaruksilleen tuomisia. Kuvataan vaatimatonta jouluidylliä, jossa saunotaan ja syödään. Pariskunta sai sittenkin hyvän joulun. Tekstissä otsikko on kirjoitettu versaalikirjaimin "KORPIMAILLA". Tässä dokumentissa on vain novellin alkuosa, joka päättyy virkkeeseen: "Äiti Anna ajatteli, että armahti toki Luoja vielä: antoi hyvän joulun Teerivaaraan." Koko novelli on digitoidussa dokumentissa Nykyaikaa. Osa käsikirjoituksesta huhti-lokakuu 1942. Laajuus 19 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 1.5.1942 Julkaistu ensimmäisen kerran julkaisussa Työn Joulu (1942), sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Lintukauppaa on tarina, jossa korpraali Puksu harrastaa vaihtotaloutta saksalaisten aseveljien kanssa. Puksu huijaa ja myy ammuttuja korppeja metsoina ja saa näin kaksi konjakkipulloa. Huijaus tulee kuitenkin ilmi, eikä kauppa enää seuraavalla kerralla onnistu. Juttu on täynnä ironiaa saksalaisia kohtaan. Sotasensuuri vähensi jonkin verran Nykyajan sisältämiä letkautuksia saksalaisista. Laajuus 20 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 17.5.1942 Ilmestynyt kokoelmassa Nykyaikaa (Otava 1942), sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Haanpään päiväkirjaa kotiloman jälkeisestä kolme vuorokautta kestäneestä paluusta Lonkkaan kevään kelirikon aikana. Päiväkirjassa kerrotaan mm. pirtun juonnista kuskien hakiessa bensiiniä autoihin. Laajuus 15 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Hyrynsalmen Hiltusenvaaran torppa 22.4.1942, Lonkka 25.4.1942 Julkaistu teoksessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2016).
Novelleja. Käsikirjoituksia toukokuu 1946 Kauneuden Kirous. Osa käsikirjoituksesta vuodelta 1946
saunominen
maaseutuväestö
Digitoitu dokumentti on sinipunainen 20 senttimetriä leveä viivoitettu vihko, oikeassa yläkulmassa lappu "Pohjoiseen 3", keskellä valkoinen lappu "Ruotsinkielen kotitehtäviä v. 1942 AMH" (AMH : Aili Haanpää). Pentti Haanpää on paperipulassaan hyödyntänyt vaimonsa vanhoja opintovihkoja. Dokumentti sisältää kaksi novellin käsikirjoitusta ja osan romaanin Kauneuden kirous käsikirjoituksesta. Novellissa Heinäkuu isäntä Jaako Kortteinen ja kaunis piika Anna Ansala ovat heinänteossa ulkoniityllä. Helle enteilee ukkosta. Jaako alkaa tehdä suovaa hangoten heiniä yhä ylemmäs Annan ottaessa niitä ylhäällä vastaan. Miehellä on näkymä alhaalta hänen hameensa alle. Kun suova on valmis, ukkonen alkaa nousta. Anna soljuu hangon varassa maahan ja hänen reitensä paljastuvat. Ukkosen jyristessä ja sateen siuhutessa seuraa seksiakti. Isäntä on tyytyväinen ja helpottunut, mutta Anna on pettynyt, sillä naiminen vanhemman isännän kanssa ei ollut kuulunut hänen suunnitelmiinsa. Novellin Silkkijakku ohella tämä on Haanpään eleganteimpia eroottis-seksuaalisia tekstejä, jossa ukkonen, salaman energia ja ihmisen seksuaalinen halu rinnastuvat. Jaakon heinähanko, jota myöten Anna liukuu heinäsuovan päältä maahan ja miehen alle on maailmankirjallisuuden luontevimpia fallossovelluksia. Novelli kuuluu Kauneuden kirouksen aihepiiriin, mutta Haanpää ei ole sisällyttänyt tätä novellia romaanin kokonaisuuteen. Se toki sopisi siihen hyvin Annan ja Jaakon yhteen liittymisen alkuna. Vihkossa novellilla ei ole otsikkoa, nimi annettu myöhemmin. Laajuus 10 sivua Kirjoitusaika 6.5.1946, kahdeksan sivun jälkeen pari sivua päiväämätöntä tekstiä Ilmestynyt ensimmäisen kerran julkaisussa Pohjan Liekki (1947). Sisältyy teoksiin Atomintutkija ja muita juttuja (Otava 1950) ja Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Kylpyurheilija Kemppainen uusi työnjohtaja tulee savottaan ja saa kuulla Kemppaisen kylpyurheilijan maineesta. Itsekin kovia löylyjä rakastava kymppi arvelee pärjäävänsä Kemppaiselle löylynotossa, mutta häviää kilpailun. Hän kaataa suutuspäissään korvollisen vettä kiukaalle, jolloin kaikki muut karkaavat saunasta, vain Kemppainen istuu yhä ylhäällä. Seuraavaksi Kemppaista koettaa kammeta valtaistuimelta yhtiön pääpomo. Lyödään vetoa kahdesta litrasta konjakkia, mutta pomi luopuu kilpailusta syyttäen vilustumistaan. Konjakit kuitenkin juodaan. Saunomisen tulkitseminen urheilukäsittein toimii Haanpäällä tällaisen julkisuusmuodon ironiana. Laajuus 11 sivua Kirjoitusaika 20.5.1946 Julkaistu ensimmäisen kerran albumissa Joulusauna (1949), sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Katkelmassa Pohjoiseen Ansalan Anna ihastuu Eetu Törmään, Kortteisen talossa vierailevaan hevostenostajaan pohjoisesta. Anna suostuu karkaamaan tämän kanssa miehensä Jaakon nukkuessa humalaansa. Teksti jää kesken Annan ja Eetun karkumatkaa. Kauneuden kirous on Pentti Haanpään isänsä Mikko Haanpään käsikirjoituksesta Ansalan Anna muodistama versio, jota ei julkaistu Haanpään elinaikana. Laajuus 8 sivua Romaani Kauneuden kirous on julkaistu vuonna 2015 (Into).
Kauneuden kirous. Osa käsikirjoituksesta kesäkuu 1946
kasvattilapset
karkaaminen
Digitoitu dokumentti on sinipunainen 20 senttimetriä leveä viivoitettu vihko, jonka keskellä olevaan valkoiseen lappuun on kirjoitettu "Ruotsinkielen muistiinpanoja. Aili Haanpää 1942", josta nimi on myöhemmin vedetty lyijykynällä yli. Dokumentti sisältää luvun Rekola romaanin Kauneuden kirous käsikirjoituksesta. Näkökulmahenkilönä on nuori Pekka, joka tarkkailee Rekolan talon elämää ja tuntee asemansa raskaaksi tylyn tätinsä komennossa. Talon emäntä Manta on kääntynyt lestadiolaiseksi ja talossa järjestetään usein seuroja. Pekka kokee myös Jaako-isän olevan hänestä välinpitämätön. Jaakon asema on ongelmallinen Annan karattua pohjoiseen ja vietyä hänen rahansa. Lopulta Jaako katoaa, kun saa Mantalta tietää, missä Anna on. Julkaistussa versiossa luvun nimi Rekola on korvattu otsikolla Pekka. Laajuus 11 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 8.6.1946 Romaani Kauneuden kirous on julkastu vuonna 2015 (Into).
Seitsemän miehen saappaat. Osa käsikirjoituksesta touko-kesäkuu 1944 Päiväkirjaa kesäkuu 1944
kaukopartiot
kotiinpaluu
Digitoitu dokumentti on kapea pienikokoinen, vaaleankellertäväkantinen ruutuvihko. Takakannen kääntösivulla on merkintä " N. Pulkkinen, Myllymäki, Taipale". Vihko sisältää osia Yhdeksän miehen saappaat -teoksen käsikirjoituksesta ja sota-ajan sotapäiväkirjaa. Yhdeksän miehen saappaat on ilmestynyt vuonna 1945 (Otava), sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Ensimmäisessä käsikirjoitusotteessa luutnantti Jopperi on lomalla maalaistalossa, johon hänen äitinsä on evakuoitu. Jopperi ihastuu eroottisesti serkkuunsa Hannaan, mitä äiti katsoo hiukan huolissaan. Äitiä huolestutti säätyero, hänen poikansa oli kansakoulunopettaja ja sukujuuriltaan säätyläistöä. Varakkaan talon tytärkin on leskirouvan silmissä alempaa säätyä. Tekstin otsikko on "Seitsemän miehen saappaat (juttu jatkuu)". Laajuus kuusi sivua Kirjoituspaikka ja -aika Juntusranta 19.5.1944 Toisessa otteessa luutnantti Jopperi palaa yksikköönsä, jossa kapteeni kertoilee hyökkäysvaiheen taisteluista. Kapteeni arvostaa liikkuvan sodankäynnin jälkeen asemasodan rauhallisuutta, mutta Jopperi ilmoittautuu kaukopartioon ja tekee useita retkiä linjojen taakse. Kevättalvella 1942 luutnantti ei enää palaa retkeltään ja saappaat jäävät pölyttymään sängyn alle. Tämä kohta on ainoa kerta, kun Haanpää personifioi saappaat: "Mutta ehkä hyvinkin voivat seurata huokosillaan isäntänsä kotielämää". Laajuus 11 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Juntusranta 20.5.1944 Kolmannessa katkelmassa kersantti Nirva vaatii toiselta kersantilta, Lintuselta, saappaita omien risojensa tilalle ja saakin kadonneen luutnantti Jopperin saappaat. Nirva muistelee elämäänsä ennen sotaa. Hänen luottamuksensa saksalaisten salamasotaan ja sotamenestykseen on romahtanut ja Nirva kaipaa kotiin peltojen kevättöihin. Teksti on kirjoitettu saman päivän aikana kahteen otteeseen. Laajuus 19 ja 6 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Juntusranta 25.5.1944 Neljännessä katkelmassa kersantti Nirva ja muu huoltokylä herää tuliaseiden ääniin, kun venäläinen sissiosasto hyökkää kahdelta suunnalta. Taistelun jälkeen Nirva lähtee katsastamaan kaatuneiden vihollisten varusteita, mutta haavoittunut vihollissotilas ampuu häntä. Nirva haavoittuu vakavasti ja kuolee sairaskuljetuksen aikana. Kenttäsairaalassa sotamies Ahven takavarikoi Nirvan saappaat. Teksti on kirjoitettu saman päivän aikana kahteen otteeseen. Laajuus 14 ja 5 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Juntusranta 31.5.1944 Viidennessä episodissa sotamies Ahven anoo lääkintäkapteeni Kolalta lomaa muuttaakseen perheensä takaisin erämaamökkiin Lapukkaan. Ahven lähtee poikansa kanssa viemään kahta lehmäänsä Lapukkaan. Teksti on kirjoitettu kolmeen otteeseen, näistä 7.6.1944 kirjoitetussa jaksossa on seitsemän rivin ylipyyhitty jakso, joka on palautettu julkaistuun versioon. 16.5.1944 kirjoitetussa jaksossa on 14 rivin lisäys. Laajuus 15 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Juntusranta 1.6.1944, 7.6.1944, 16.6.1944 Haanpään päiväkirjaa otsikoilla Tilinteko ja Juhannusaattona. Haanpää oli juovuspäissään tapellut ja mietti masentuneena parannuksen mahdollisuuksia. Haanpää myös valittaa, etteivät saapasjutut ota jatkuakseen ja pelkää pommituksia ja aavistelee muutosta sodankäynnissä jopa syrjäisessä Juntusrannassa, jonne kenttäsairaala on siirretty. Laajuus neljä sivua Kirjoituspaikka ja -aika Juntusranta 7.6.1944, 18.6.1944, 23.6.1944 Julkaistu kokoelmassa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2016).
Päiväkirjaa vuosilta 1940-1941 Novelleja. Käsikirjoituksia helmi-toukokuu 1941
alkoholi
siirtolaisuus
huutolaiset
sankarivainajat
Digitoitu dokumentti koostuu irrallisista, keskeltä taitetuista 10 senttimetrin leveistä ruutulehdistä ja pienestä punakeltakantisesta muistilehtiöstä, jonka kannessa lukee pölkkykirjaimin "PIIPPOLA" ja jonka etukannen kääntöpuolella on numeroita. Loppusivuilla on shakkipelejä ja takakannessa pölkkykirjaimin "HAANPÄÄ" sekä nuoli kuvioon, joka on joko aurinko tai "ripsipiirakka". Dokumentti sisältää Haanpään päiväkirjaa ja novellien käsikirjoituksia. Päiväkirja kuvaa Haanpään kotiuttamisvaiheita ajalta 10.3.-19.4.1940 sekä viinanhakumatkaa Iisalmeen 16.4.1941, kun Oulun Alko oli markkinoiden takia suljettu. Laajuus kuusi sivua Kirjoituspaikka ja -aika 26.8.1940 ja Iisalmi 16.4.1941 Päiväkirja on julkaistu teoksessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2016). Ensimmäisen sivun yläreunassa on sitaatti Samuli Paulaharjun teoksesta Ruijan suomalaisia: "Jumala on luonut nämäkin maat, vaikka ne onkin rumat". Sitaatti pohjustaa novellia Ruijaan, jossa 13-vuotias täysorpo Soron Jussi tuntee olonsa huutotalossa kurjaksi tylyn kohtelun takia. Kun Jussi on hakkaamassa koivuhalkoja pakkasessa, ohi hiihtävä mieskaravaani houkuttelee hänet mukaansa Ruijaan, leveän leivän ääreen ja merikalan pyyntiin. Jussi jää Ruijaan ja pyytää siellä merikalaa seitsemänkymmentä vuotta. Laajuus 16 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 21.2.1941 Ilmestynyt ensimmäisen kerran julkaisussa Kevätmyrsky (1941). Sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Joutavan jäljillä on tarina Mäen ökytalon pojasta Sampasta. Hän tulee kateelliseksi nähdessään Amerikasta palanneen Takalon Antin, joka on rikastunut rapakon takana. Samppa päättää itsekin lähteä yrittämään onneaan. Perillä hän kauhistelee New Yorkin vilinää, mutta vielä enemmän kaivosmiesten työoloja. Samppa päättää lähteä takaisin Suomeen, mutta matkarahat eivät riitä perille asti. Samppa joutuu tarpomaan kotiin syysloskaisia teitä toistasataa kilometriä. Aamulla herätessään uuninpankolta hän toteaa, että "terveisiä joutavan jälijiltä". Dokumentissa novellin otsikko on Mäen Sampan matka tahi joutavan jäljillä. Laajuus 16 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 28.2.1941 Julkaistu nimellä Joutavan jäljillä ensimmäisen kerran julkaisussa Seura (23/1941). Sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Arkisotaa-novelli kuvaa talvisodan hirmupakkasia, vartiomiesten ahdinkoa ja venäläisten yllätyshyökkäystä. Tämä Korpisodan aihepiiriin liittyvä, myöhemmin kirjoitettu irrallinen teksti on mahdollisesti tarkoitettu julkaistavaksi jossakin lehdessä. Laajuus 7 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 23.4.1941 Novellia ei ole julkaistu Myöhemmin nimetyssä novellissa Rouva Aalholm sairastaa pappi yrittää saada kuolemansairaan kauppiaan testamenttaamaan omaisuutensa kirkolle. Kauppias kuitenkin parantuu ja testamenttaa varansa rautatien rakentamista varten. Vihkossa novellilla ei ole otsikkoa. Laajuus 19 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 17.5.1941 Novelli on julkaistu vasta Haanpään kuoleman jälkeen Kootuissa teoksissa (Otava 1956), sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Novellissa Haudalla kertoja näkee sankarivainajien hautarivissä Sorrin Lekon ristin. Kertoja muistelee Lekon kertomuksia ja sotasankaruutta. Leko on kutien loputtua hakannut venäläisiä hengiltä paljain nyrkein. Kotouttamisen jälkeen Leko on kuollut keuhkotautiin, mutta hän kuitenkin päätyi itse kaivamaansa sankarihautaan. Tekstillä ei ole otsikkoa, Esko Viirret [EV] on tekstannut sen nimeksi "Haudalla". Tekstissä on elementtejä Haanpään omista kokemuksista, muun muassa Lekon repliikki, jonka mukaan sankarivainajien haudat olisi kannattanut kaivattaa jo syksyllä, sulan maan aikaan, kun kuitenkin tiedettiin sodan tulevan. Haanpää on kirjoittanut päiväkirjamerkinnässään 12.4.1940 seuraavasti: "Tuntematon sotamies" roudan jyystämiseen työlästyen: "olisivat kaivaneet nämäkin jo syksyllä: tiesihän sen, että niitä tarvitaan." (Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954, Into 2016) Laajuus 8 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 21.5.1941 Julkaistu ensimmäisen kerran julkaisussa Työväen kalenteri (1942) sekä teoksissa Nykyaikaa (Otava 1942) ja Kootut teokset 6 (Otava 1989).
Kauneuden kirous. Osa käsikirjoituksesta joulukuu 1944 2/3
avioliitto
alkoholismi
salakuljetus
Digitoitu dokumentti on pieni ruskeakantinen ruutulehtiö, jonka päällä valkoinen lappunen "4". Dokumentti sisältää lukuja romaanista Kauneuden kirous, joka julkaistiin vasta vuonna 2015 (Into). Tekstissä on runsaasti lyhyen kappaleen mittaisia yliviivauksia ja myös pyyhkimisiä. Luvussa Pohjoiseen Anna pakenee Eetu Törmän kanssa miestään Tornionjokivarteen. Eetu pestaa hänet piiakseen, eikä Annan odotusten mukaan ota jalkavaimokseen. Myöhemmin käy ilmi, että Eetu on homoseksuaali ja ennen kaikkea suuri tullijoppari. Tämän paljastaa Eetun edellinen piika Reeta, jonka kanssa Anna ystävystyy. Teksti alkaa kesken tekstin ja jatkuu eri vihkossa [ks. Novelleja. Käsikirjoituksia toukokuu 1946. Kauneuden Kirous. Osa käsikirjoituksesta]. Julkaistussa teoksessa ei ole mukana lyhyttä kappaletta dokumentin alusta "Anna häntä jo kohteli miehenään. Eihän se muuten rekeensä nosta". Laajuus 25 sivua. Kirjoitettu 9.12.1944 Luvussa Vieras Topi Pamppeeniksi myöhemmin paljastuva mies vierailee Eetun luona. Topilla ja Eetulla on yhteisiä intressejä, koska he ovat molemmat salakuljettajia. Eetu näyttää Annalle maanalaisen varastonsa ja salakäytävän Tornionjoen venevajaan. Laajuus 16 sivua Kirjoitusaika 10.12.1944 Luvussa Pamppeen Anna tutustuu Topiin. Tämä tulee tarkoituksellisesti taloon Eetun poissa ollessa ja jää yöksi. Annasta tuleekin Topin jalkavaimo. Laajuus 17 sivua Kirjoitusaika 10.12.1944 Luvussa Jaako Annan alkuperäinen aviomies Jaako on pestautunut kalastusalukseen, mutta mereen tottumattomana hänestä ei ole töihin. Ryypättyään rahansa hänet lähetetään irtolaisena takaisin kotikyläänsä. Laajuus 17 sivua Kirjoituspaikka ja -aika ei ole tiedossa Luvussa Nimismies Eetu ja Topi ovat kireissä väleissä Annan takia. Nimismies tulee etsimään Annaa, mutta tämä pääsee Topin kanssa salakäytävää pitkin karkuun. Jaako jää kylään ja asettuu asumaan Reetan kanssa tämän mökkiin. Laajuus 25 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 11.12.1944 Luvussa Kauppiaaksi Topi vie Annan Ruotsin puolella pieneen sekatavarakauppataloon, johon nainen asettuu kauppiaaksi. Laajuus 7 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 11.12.1944 Luvussa Matkan pää Jaako elelee virallisesti Reetan huonemiehenä, mutta paikkakunnan lestadiolaiset paheksuvat susiparia ja pappikin käy heitä nuhtelemassa. Myöhemmin kunnanmiehet passittavat Jaakon kotikuntaansa, jossa tämä muutaman vuoden kuluttua kuolee. Laajuus 9 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 11.12.1944 Luvusssa Kaappaus Anna elelee Vaaran kylän sekatavarakauppiaana, mutta on vähitellen kyllästymässä häntä paljon vanhempaan Pamppeeniin ja havittelee verevämpiä miehiä. Käytännössä Anna työskentelee Pamppeenin palkkalaisena eikä itsenäisenä yrittäjänä. Kun Pamppeeni kuolee, Pamppeenin ja Annan tekemästä välikirjasta ei ole todisteita ja Anna voi jatkaa kaupan laillisena omistajana. Laajuus 16 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 11.12.1944 Luvussa Kotipuoleen Anna huomaa vanhenneensa. Kauppakin käy huonommin, koska paikkakunnan käsitys on että hän on vienyt kauppansa mieheltään Pamppeenilta. Anna myy kauppansa ja matkustaa takaisin kotiseudulleen kievarikyydillä. Ensimmäinen kyytimies paljastuu hänen pojakseen Pekaksi. Vihkossa teksti katkeaa kesken lauseeseen "Hän oli äitini kanssa karannut kotoaan ". Laajuus 12 sivua Kirjoituspaikka ja -aika ei ole tiedossa
Kauneuden kirous. Osa käsikirjoituksesta joulukuu 1944 1/3
häät
huostaanotto
tuberkuloosi
Digitoitu dokumentti pieni ruskeakantinen ruutulehtiö "Lehtiö KK N:o 5 (Kulutusosuuskuntien Keskusliitto)". Yläkulmassa valkoinen lappunen, jossa punaisella tussilla merkintä "2" sekä valkoisella lapulla "3 Karkurit 1/25 4 Lapset 5 Pohjoiseen". Dokumentti sisältää lukuja romaanista Kauneuden kirous (Into 2015). Luvussa Häät Rekolassa vietetään Mantan ja nuoremman isännän Heikin häitä. Juoppo pappi alkaa heti ryypätä, Manta ja Heikki vihkaistaan ikään kuin ohimennen. Ahkerin ja näkyvin tanssija Jaako Kortteinen ihastuu Annaan ja tanssittaa tätä tiiviisti. Jaako houkuttelee Annan piiakseen, onhan lokakuu ja pestuuviikko. Otsikko: "Häät (juttu jatkuu)". Laajuus 41 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 7.12.1944 Luvussa Aviopuolisot Jaako ilmoittaa keuhkotautiselle vaimolleen pestanneensa uuden piian. Kaunis Anna ei pyri emännöimään, vaan pysyy piian roolissa. Anna tulee raskaaksi Jaakolle. Tämän vaimo kuolee ja Anna synnyttää pojan ja tyttären, jonka jälkeen Annan ja Jaakon suhde virallistetaan. Jaako palaa vanhaan hurvittelevaan elämäänsä ja talo rappeutuu. Anna alkaa inhota kelvotonta miestään. Laajuus 24 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 7.12.1944 Luvussa Karkurit Jaako ja Anna karkaavat pakoon velkojansa ja yleistä elämän surkeutta. Juhlittuaan asettautumista uuteen asuntoon Jaako huomaa Annan kadonneen tavaroiden kanssa. Jaako koettaa turhaan saada poliiseja karkulaisten jäljille. Jaako jää kaupunkiin töihin ja myöhemmin pakenee raastupahaastetta kalastaja-alukseen. Laajuus 19 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 8.12.1944 Luvussa Lapset Jaako Kortteisen talo pakkohuutokaupataan ja lapset jäävät perinnöttömiksi. Rekolan lapseton vanha isäntä ottaa heidät kasvattaakseen. Laajuus 8 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 8.12.1944 Luvussa Pohjoiseen Jaako nukkuu juopuneen unta hevosenostajan ja Annan keskustellessa. Mies on vainunnut aviopuolisoiden kireät välit ja pyytää Annaa lähtemään kanssaan pohjoiseen. Teksti katkeaa kesken virkkeen. Tämän käsikirjoituksen ja julkaistun version välillä on pieniä eroja. Painetussa tekstissä on neljän kappaleen lisäys, jota ei tässä kohdassa käsikirjoitusta ole. Laajuus 6 sivua Ei tietoa kirjoituspaikasta ja -ajasta
Kauneuden kirous. Mikko Haanpään alkuperäinen käsikirjoitus
kansankirjallisuus
maaseutu
kauneus
1800-luku
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu musteella pitkille kapeille ruutuliuskoille otsikolla Ansalan Anna sekä vaakunaleijonakantiseen lehtiöön otsikolla Kauneuden Kirous. Teksti on Pentti Haanpään isän, maanviljelijä Mikko Haanpään kirjoittaman kertomuksen alkuperäinen käsikirjoitus, jonka Pentti on muokannut omaksi romaanikseen. Pentti seuraa isän teoksen juonta melko tarkasti. Nimiä on hieman muunneltu: muun muassa Rekolan talon nimi on Mikko Haanpällä Yrttilä. Ero on kuitenkin ennen kaikkea tyylissä ja sanonnassa, tässä näkyy kansankirjailijan ja sanataiteilijan ero. Toinen eroavuus on siinä, että Mikko Haanpää käyttää runsaasti repliikkejä pyrkien draamalliseen elävyyteen, kun taas Pentti Haanpää käyttää vähemmän dialogia ja luottaa kertojan kuvaukseen. Toisaalta näin tekstistä tulee myös yleistävää ja ulkokohtaista. Kertoja ei avaa tapahtumia tilanteiden ja henkilöiden kautta. Laajuus 55 ja 79 liuskaa Ei tietoa kirjtoituspaikasta ja -ajasta
Puut. Osa käsikirjoituksesta vuosilta 1954-1955
maanviljely
lestadiolaisuus
metsätyö
tukkilaiset
Digitoitu dokumentti koostuu keskikokoisesta vihreällä viivoitetusta lehtiöstä sekä pienehköstä ruskeakantisesta Kariston lehtiöstä. Jälkimmäisen kannen päällä olevassa muistilapussa on teksti "Metsää ja uskoa, P:la 14.1.55. AT:n taivallusta 226-227". Lehtiön takakannessa lukee "Pentti Haanpää, Piippola / Aili Haanpää". Lisäksi on kaksi erillisitä pientä lappusta, joissa on teksti "Uuden teoksen alkusuunnitelma". Nimi näyttäisi olevan "Puut" sekä merkintä "A.H" (Aili Haanpää) sekä teoksen alkusuunnitelma keskiaukeamalla (julkaistu). Teksteissä on lukuisia pieniä muutaman sanan tai rivin ylipyyhkimisiä ja korjauksia, kokonaisia kappaleita ei ole poistettu. Dokumentti sisältää lukuja ja luonnoksia romaaniin Puut, joka on ilmestynyt teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989). Luvussa Irlantilainen muhennos puukauppajoppari Artturi Paksupohja istuu vanhapoikaisäntä Lekusen kanssa pirtin pöydän ääressä. Lekunen kertoo laittaneensa lehteen ilmoituksen emännöitsijän paikasta. Taloon saatu ruma ja kyssäselkäinen nainen teki ensi töikseen sekasotkuruokaa kutsuen sitä irlantilaiseksi muhennokseksi. Paksupohja yrittää saada isäntää myymään maatilansa. Isäntä vastaa Paksupohjan myyntikehotukseen kiertäen mutta torjuen. Tämän talot metsät eivät humise Paksupohjalle. Laajuus 14 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 26.7.1954 Seuraava osio on hahmotusta lukuun Keväällä ja sen otsikkona on "Alkusuunnitelmaa "Puut" varten". Tekstin lopussa on huomautus: "Loppu ei ole vielä selvillä". Laajuus 2 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 27.9.1954 Luvussa Keväällä Artturi Paksupohjan pirttiin tulee tuntematon nainen, jolla on asiaa isännälle. Nainen on Artturin Lapin sodan aikainen lemmitty, joka vaatii elatusrahaa yhteiselle lapselle. Välikohtaus sysää Artturin metsäjobbauksen käyntiin. Tekstillä ei ollut alunperin otsikkoa, Esko Viirret [EV] on lisännyt otsikon käsikirjoitukseen. Laajuus 52 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 30.3.1955 Luku Metsää ja uskoa taustoittaa sitä, miksi ennen varakkaasta Aatu Tervassavusta on tullut resuinen jätkä. Lestadiolaisisä on taivasosansa pelossa myynyt omaisuuttaan. Aatu yrittää pelaamalla saada lisää rahaa, mutta onni ei ole myöten, hän häviää aina. Esko Viirret [EV] on lisännyt otsikon käsikirjoitukseen. Laajuus 52 sivua Kirjoituspaikka ja aika Piippola 14.1.1955 Nimeämätön luku kertoo Aatusta, joka törmää työnjohtajaan ja työtarjoukseen. Aatu saa samalla yöpaikan. Teksti katkeaa kesken lehtiön loppuessa: "Myöskin hän oli menettänyt isäinsä maan, kuten Aatu Tervassavukin. Sitä ei oltu saarnailtu." Koko luvun nimi on Aatu Tervassavun taivallusta. Laajuus 5 sivua Kirjoituspaikka ja -aika ei ole tiedossa
Akkuna ja tie. Päntän äijän vajoaminen. Käsikirjoitukset lokakuu 1946
kyläyhteisöt
hengenpelastus
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu poikittain siniviivoitetusta vihkosta leikatuille suikaleille, joista muutama sivu on repeytynyt. Dokumentti sisältää käsikirjoitukset kahteen novelliin. Dokumentin yhteyteen digitoidussa kirjekuoressa on epätarkkoja tietoja novelleista. Novellissa Akkuna ja tie nimetön tarkkailija katselee ikkunasta kylän raitille ja näkee erilaisia hahmoja kulkemassa asioillaan. Samalla valaistuu sotavuosien jälkeinen maaseudun elämä. Laajuus 13 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 15.10.1946 Julkaistu ensimmäisen kerran nimellä Akkuna ja maantie julkaisussa Työn Joulu (1946). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Päntän äijän vajoaminen Toropais-seppä tulee ulkoa aamukuselta ennustaen olevan sopiva keli Päntän äijän vajoamiselle yksiöisen jään pinnalta veteen. Hän on oikeassa ja pelastaa Päntän äijän jälleen kerran hukkumiselta ja vie tämän omaan pirttiinsä virkoamaan. Seppä arvelee jokasyksyisen vajoamisen syyksi Päntän yksivakaisen elämän. Tämä on Haanpään tunnetuimpia novelleja, johon palataan jatkuvasti huumorin näytteenä ja symbolisena tekstinä, suomalaisen sisun monumenttina. Laajuus 19 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 25.10.1946 Julkaistu ensimmäisen kerran Kansan Kuvalehdessä (46/1946) ja sen jälkeen kokoelmassa Heta Rahko korkeassa iässä (Otava 1947). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989).
Jono. Käsikirjoitus helmikuu 1945 Sirkussankari. Osa käsikirjoituksesta maalis-heinäkuu 1945 Ihme. Käsikirjoitus heinäkuu 1945
pula-ajat
nälkä
alkoholijuomat
Digitoitu dokumentti sisältää kuusi pientä ruutulehtiötä, joista kolme ensimmäistä ja viimeinen ovat Kulutusosuuskuntien Keskusliiton kannellisia lehtiöitä n:o 4, muut kaksi Rafael Haarlan avolehtiöitä n:o 103. Lehtiöt sisältävät osan romaanin Sirkussankari käsikirjoituksesta ja kahden novellin käsikirjoitukset. Novellissa Jono kerrotaan siitä, kuinka Alkon myymälä eli niin sanottu pitkäripainen on avattu sotavuosien jälkeen. Jo aamuyöstä ennen avaamista on ovelle alkanut muodostua jonoa. Entinen korpraali, nyt pelkkä Antti Isolintu hyödyntää tilannetta ja onnistuu myymään paikkansa jonossa useaan kertaan tienaten runsaat tuhat markkaa, jolla voi elää mukavasti. Teksti kuuluu korpraali Isolintu -sarjaan sen viimeisenä tekstinä. Tekstissä oleva maininta torista viittaa Ouluun. Haanpää oli itse jonottamassa viina-annostaan Oulun torin laidassa olleessa Alkon myymälässä. Laajuus 17 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 6.2.1945 Julkaistu ensimmäisen kerran Kansan kuvalehdessä (9/1945). Sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Romaani Sirkussankari on Pentti Haanpään kirjailijauran erikoisin tapaus, josta on kerrottu pääpiirteissään Vesa Karosen teoksessa Haanpään elämä (SKS 1985) ja Matti Salmisen teoksessa Pentti Haanpään tarina (Into 2013). Sirkussankarissa kerrotaan akrobaatti, ilmavoimistelija ja hammastaiteilija J. E. Huttusesta, joka esiintyi sirkuksissa ja myös itsenäisesti seisoen käsillään kolmen olutpullon päällä ja laulaen tässä asennossa ooppera-aarioita. Erityisen tunnettu hän oli hammasvoimistaan. Huttunen kiskoi kokonaisia linja-autoja vahvalla purukalustollaan. Huttunen kirjoitti omaelämäkertansa, mutta arveli tarvitsevansa stilisointiapua ja pyysi Haanpäätä tähän työhön. Haanpään päiväkirjan mukaan kirjailija vastasi pyyntöön myöntävästi 21.2.1945, luki tekstin 23.-24.2.1945 ja ilmoitti 25.2.1945, että haluaa tekijänpalkkiosta 90 prosenttia. Huttunen palautti sopimuksen 9.3.1945, ja Haanpää aloitti kirjoitusprosessin 10.3.1945. (Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät, Into 2016). Sodanjälkeinen aika oli Haanpäällä runsaan viinankäytön aikaa ja päiväkirjan päiväyksissä on ristiriita: käsikirjoituksen ensimmäinen päiväys on 9.3.1945 ja siinä merkintä "Sirkussankarin suunnittelua (J. E. Huttusen mukaan)". Kirjoitusprosessin kulkua voi seurata päiväkirjasta. Haanpää lähti 22.5.1945 matkalle Oulun kautta Iisalmeen, Savonlinnaan ja Kuopioon. Taskulehtiöt olivat mukana ja romaani eteni. Haanpää palasi Piippolaan 5.6.1945. Syynä matkaan oli riitaisa avioelämä ja odotettavissa oleva tyttären syntymä. Haanpää ei ollut hyväksynyt Ailin raskaaksi tuloa. Lehtiöiden viimeinen päiväys on 6.7.1945. Lopputarkastus oli 10.7.1945, käsikirjoitus lähti eteenpäin 18.7.1945. Välillä oli pitkiä taukoja Haanpään ryyppyreissujen takia. Laajuus noin 500 lehtiönsivua Kirjoituspaikka ja -aika 10.3.-6.7.1945 Sirkussankari julkaistiin J. E. Huttusen nimellä vuonna 1946 (Matkakirja). Novelli Ihme kertoo voimamies ja akrobaatti Kalle Laksosta, joka yhyttäytyy Taikuri-Jussin mukaan. Rahattomat miehet menevät kahvilaan lämmittelemään. Taikuri-Jussi pyytää sisään astuvaa vanhempaa körttiläismiestä antamaan taskustaan korttipakan. Körttiläismies vastaa loukkaantuneena, ettei hänellä milloinkaan ole ollut kortteja. Kun hänen taskustaan kuitenkin löytyy korttipakka, mies lähtee naurunremahduksen saattelemana ulos. Jussi vaatii tästä tempusta läsnäolijoilta kolehtia, jolla miehet saavat ostettua kahvia ja voileipiä. Kun Kalle kuulee tempun salaisuuden, hän kuitenkin pettyy suuren ihmeen kutistuttua pieneksi vilungiksi. Novelli on irrotettu romaanista Sirkussankari erilliseksi novelliksi ansaintamielessä. Kirjailija lähetti jutun 11.7.1945 Ensio Rislakille (Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät, Into 2016). Todennäköisesti ajatus oli, että se julkaistaisiin Kansan Kuvalehdessä, jonka vakituinen avustaja Haanpää silloin oli, mutta tiettävästi juttua ei ole julkaistu. Kukaan ei havainnut, että Huttusen nimellä julkaistun romaanin päähenkilö on juuri Kalle Lakso, teksti meni täytenä Haanpään juttuna. Laajuus 14 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 11.7.1945 Julkaistu ensimmäisen kerran kokoelmassa Heta Rahko korkeassa iässä (Otava 1947). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989).
Novelleja. Käsikirjoituksia tammi-maaliskuu 1950
lakot
hyväntekeväisyys
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu poikittain tilikirjaan, jossa on sinisiä ja punaisia sarakkeita. Haanpää on tehnyt sivuista nipun, joka ei ole kokonaan järjestyksessä. Tekstissä on sanankorjauksia ja lyhyitä kappaleita on pyyhitty yli. Dokumentti sisältää neljän novellin käsikirjoitukset. Novelli Topias Aatsingin kapina kertoo Topiaksesta, joka seuraa lakkolaisten marssia. Topias ajattelee olevansa sivullinen, mutta joutuu silti lakkolaisten ohella poliisin väkivallan kohteeksi. Novellissa viitataan suoraan elokuussa 1949 tapahtuneeseen Kemin Lautiosaaren lakkomarssiin, jonka poliisit tukahduttivat väkivaltaisesti ja jossa kuoli kaksi lakkoilijaa. Novelli on Haanpään suorimpia poliittisia kannanottoja, joskin se on verhottu hänelle ominaiseen ironiaan. Periaatteellinen kysymys onkin siinä, voiko suurissa tapahtumissa olla sivullinen. Laajuus 11 sivua Kirjoituspaikka ja -aika ei ole tiedossa Ilmestynyt ensimmäisen kerran julkaisussa Vappu: Demokratian vappujulkaisu (1950). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Kiveä ja kukkia kaksi herrasmiestä keskustelee hautausmaan penkillä sodan välttämättömyydestä ja sen mahdollisuudesta ydinaseiden aikakaudella. Toinen miehistä näkee sodan olevan ihmisen luonnossa, toinen esittää rauhanohjelman sodasta sotaa vastaan, aseiden vääntämisestä sotahullujen käsistä. Laajuus 6 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 31.3.1950 Julkaistu teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989). Hyväntekeväisyyttä kertoo liikemies Hyvöläisestä, joka kohtaa tiellä raahustavan vanhan ukon. Hyvöläinen ottaa ukon rattailleen ja yhdessä he kiertävät taloja. Hyvöläinen huijaa taloista rahaa tekaistulla tarinalla ukon kurjaan kohtaloon vedoten. Kyllästyttyään puuhaan Hyvöläinen lähettää ukon tiehensä ja pitää saadut rahat ja toteaa vielä, että oikeastaan hänen olisi pitänyt vaatia ukolta ruoka- ja kyytirahaa. Tekstissä ei ole otsikkoa ja se katkeaa kesken virkkeen lähellä loppua. Vihkossa ei ole julkaistun novellin viimeistä virkettä. Laajuus 11 sivua Kirjoituspaikka ja -aika ei ole tiedossa Julkaistu ensimmäisen kerran Kansan Tahdossa (30.4.1950). Ilmestynyt myös kokoelmassa Atomintutkija ja muita juttuja (Otava 1950) ja teoksessa Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Radioihme kauppias Polso on ensimmäisenä kyläläisenä hankkinut radion. Iisakki Vähäpuheinen lähtee katsomaan tätä ja palattuaan väittää kuulleensä radiosta, mitä hänen vaimonsa ja naapurin eukko ovat hänestä juorunneet. Tämän jälkeen naiset kulkevat viikkokausia suut supussa, kunnes totuus paljastuu. Huumoristinen tarina tematisoi salakuuntelua, minkä George Orwell toi esille vuonna 1949 ilmestyneessä romaanissaan Vuonna 1984. Haanpää saattoi olla asioista tietoinen esimerkiksi tilaamansa The Observer-lehden kautta. Laajuus 15 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 22.1.1950 Julkaistu nimellä Iisakki Vähäpuheinen ja radioihme ensimmäisen kerran Yhteisvoimin-lehdessä (2/1950), myös kokoelmissa Iisakki Vähäpuheinen (Otava 1953) ja Kootut teokset 8 (Otava 1989).
Päiväkirja Kiinan matkalta huhti-kesäkuu 1953 Muistiinmerkintöjä vuosilta 1953-1955
Kiina
Peking
Digitoitu dokumentti sisältää kaksi oranssikantista ruudullista taskulehtiötä, joissa on numerot 1 ja 2 pienillä lapuilla etukannessa, näiden lisäksi vihkojen välissä on irrallinen keskikokoinen ruutuliuska sekä numerolla 3 merkitty keskikokoinen kiinalainen muistivihko. Dokumentti sisältää Haanpään päiväkirjaa suomalaisen kulttuurivaltuuskunnan Kiinan-matkalta vuonna 1953 sekä sekalaisia muistiinpanoja vuosilta 1954 ja 1955. Matkapäiväkirjamerkintöihin pohjautuen Esko Viirret on toimittanut teoksen Kiinalaiset jutut ja Kiinan-matkan päiväkirja (Otava 2001). Tässä teoksessa on myös Haanpään matkan varrelta perheelleen lähettämiä kirjeitä ja postikortteja. Ensimmäinen lehtiö sisältää mm. Suomi-Kiina-Seuran, Erkki Tantun ja Tuure Lehénin puhelinnumerot. Tanttu oli Otavan taiteilija ja Haanpään kirjojen kansikuvien tekijä, jonka luona Haanpää vieraili Kiinan matkaa edeltävänä iltana. Vierailusta syntyi legenda, jonka mukaan Haanpää olisi lähtenyt matkalle mukanaan alkon paperikassi, jossa kalossit ja kaksi pulloa jaloviinaa. Lehén oli Suomen kommunistisen puolueen pääideologi ja kustantamo Kansankulttuurin johtaja. Vihkossa on merkintöjä ruoka-ajoista Kiinassa sekä delegaation jäsenten puhelinnumeroja hotellissa. Päiväkirja alkaa päiväämättömällä muistivetäisyllä, joka on jatkoa lopussa olevalle muistiinpanon alulle. Varsinaiset merkinnät alkavat lentokoneen noustua ilmaan Seutulasta kohti Leningradia. Lehtiön loppupuolella on kiinalaisia kirjoitusmerkkejä ja lyhyitä muistiinpanoja liittyen käytännön asioihin matkan aikana. Laajuus 93 tekstisivua Kirjoituspaikka ja -aika 17.4.-11.5.1953 Vihkojen välissä digitoiduilla irrallisilla paperiliuskoilla on merkintöjä liittyen matkaan ja joihinkin novelliaiheisiin. Laajuus kaksi sivua Toisen lehtiön alussa on kiinalaisia kirjoitusmerkkejä ja merkintä shanghailaisesta näyttelijättärestä. Laajuus 74 sivua. Kirjoitusaika 12.5.-27.5.1953 Kolmas muistiinpanovihko on vihreään sidottu viivoitettu muistikirja, jonka kannessa on kiinalaisia kirjainmerkkejä, lintufiguureja ja vihreä tähti. Ensimmäisen aukeaman vasemmalla sivulla on kirjainmerkkejä ja oikealla sivulla Maon kuva. Vihko alkaa Kiinan matkan päiväkirjalla. Laajuus 70 sivua. Kirjoituspaikka ja -aika 28.5.-13.6.1953, viimeinen merkintä tehty Suomessa Päiväkirjan jälkeen on muistiinmerkitty laulu sekä useita muistiinpanoja tuttavilta, juttuja ja junttalauluja, jotka on osittain tarkoitettu tekstien aiheiksi ja ideoiksi. Merkintöjen jälkeen lehtiössä on Aholan Antin sisaren sulhasesta ristiinpukeutumisjuttu ja Eetu Heiskalalta saatu aihe lestadiolaismiehestä, jota Haanpää käytti romaaniluonnokseen Puut. Teksti jatkuu jutuilla Eetu Heiskalan kokemuksista armeija-ajoilta, joita Haanpää käytti Puut-teoksessa sekä muuta materiaalia, josta selviää hyvin että Eetu Heiskala oli Aatu Tervassavun mallina. Päiväkirjamerkinnöissä myös Isaak Tabellin jaarituksia. Hän oli Iisakki Vähäpuheisen mallina. Haanpää käytti Iisakin kokemuksia hiihtokilpailuista novellissa Hiihtourheilijana kokoelmassa Iisakki Vähäpuheinen (Otava 1953). Seuraavaksi vihkossa on viisi sivua shakkisiirtoja, välissä oululaisen taidemaalarin Väinö Tigerin karikatyyri Paavo Leinosesta Helsingissä 1954 ja kirjeluonnos kansanhuoltoministeriön hintaosastolle koskien Johnson-ulkolaitamoottorin käypää hintaa. Loppuosassa on merkintöjä menoista Kiinan matkaan liittyen, osoitteita ja puhelinnumeroita sekä runositaatti. Laajuus parikymmentä sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 18.10.1953 ja 15.9.-29.11.1954 ja 4.7.1955
Jauhot. Osa käsikirjoituksesta heinä-elokuu 1949 Kultakesä. Käsikirjoitus vuodelta 1949
katovuodet
kultakuume
hätäapu
lappi
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu tekijän itse leikkaamille valkoisille huokoisille pienehköille paperiliuskoille, alussa teksti on kirjoitettu kosmoskynällä, lopussa lyijykynällä. Tekstissä on pyyhitty yli muutamia sanoja ja virkkeitä. Dokumentti sisältää seitsemän katkelmaa romaanin Jauhot käsikirjoituksesta sekä novellin Kultakesä käsikirjoituksen. Romaanissa Jauhot Jaako Kortteinen ja Juhani Lunki keittävät pontikkaa hätäapujauhoista ja juopottelevat. Kun Rämeen Mari joutuu lähtemään kasterahan puutteessa tyhjin toimin pappilasta, kirkkoherra Borgh saa idean ottaa korvauksen toimituksistaan hätäapujauhoina. Veija Kataja kunnanmiehenä pidättää kirkon korvaukset palkkajauhoista. Kun hän tuo yhtä pussukoista pappilaan, siellä kerjäämässä ollut Pöllön Riita kuulee papin käskevän renkiään viemään jauhot hevosensa appeeksi. Riita menee Polson kauppaan ja levittelee siellä uutista, kuinka pappilan Mustan kyljet kiiltävät sen saadessa köyhille tarkoitettuja jauhoja. Kirkkoherra haastaa juorun alullepanijat Riitan ja Rämeen Marin syyskäräjille herjauksesta ja kunnianloukkauksesta. Mari kulkee kirkolle Golgatan tietään kauniina syyspäivänä lautamiehen tuotua kanteen mökkiin. Arkana korven asukkina Mari on ensin aikonut olla menemättä, mutta lautamies on sanonut lain kouran noutavan omansa pois. Käräjäpaikkana toimii Polson kauppakartano. Oikeudenkäynnissä Mari ja Riita ovat avuttomina vastaamassa ilman asianajajaa. Riita saa yllyttäjänä yhdeksän kuukautta, säestäjä Mari puoli vuotta. Kertoja siirtää lopuksi näkökulman yleistävälle tasolle. Kuvernöörin suuri ajatus, hätäapujauhot, jatkavat vaikutustaan vuosikymmenten päähän. Marin kokemusten takia hänen pojastaan tulee Kairanmaan ensimmäisiä sosialisteja, ja hän kaatuu sisällissodassa 1918. Myös Marin vankilassa syntyneestä pojasta tulee työväenliikkeen mies, joka usein palaa vankilaan. Äitinsä ei voi ymmärtää sitä, kun poika ei ole murhannut tahi varastanut. Laajuus 18 + 12 + 13 + 14 + 29 + 10 + 21 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 12.7., 18.7., 19.7., 21.7., 2.8., 4.8., 6.8.1949 Romaani Jauhot on ilmestynyt vuonna 1949 (Otava), sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Kultakesä kaupunkilainen konttoristi Antti Ryky lukee lehdestä Lapin uusista kultalöydöistä. Ryky saa lopputilin ja lähtee Helmi-Päkilän kanssa ottamaan osansa rikkauksista. Teksti katkeaa kesken sanan "Ruumis tuntui ruhjoutu-/neelta", keskeytynyt lause ei sisälly lopulliseen tekstiin. Laajuus 14 sivua Kirjoituspaikka ja -aika ei tiedossa. Novelli Kultakesä on ilmestynyt ensimmäisen kerran julkaisun Urheilukuvasto joululiitteeessä (1949), julkaistu myös kokoelmissa Atomintutkija ja muita juttuja (Otava 1950) sekä Kootut teokset 7 (Otava 1989).
Kiinalaiset jutut. Osa käsikirjoituksesta heinäkuu 1953- toukokuu 1954
valtuuskunnat
matkapäiväkirjat
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu lyijykynällä valkoisesta konekirjoituspaperista itse leikellyille liuskoille, osittain koneella kirjoitetulle matkakirjan käsikirjoitukselle, jopa konekirjoitustekstin rivinväleihin. Teksti on kirjoitettu myös jostakin lihasten ja hermoston toimintaa käsittelevästä kellertävästä monisteesta itse leikellyille liuskoille. Tekstissä on jonkin verran sanan ja korkeintaan virkkeen mittaisia ylipyyhkimisiä ja korjauksia. Liuskat ovat osittain mielivaltaisessa nipussa ja teksti katkelmallista, joten kokonaisuutta on vaikea hahmottaa. Dokumentti sisältää lukuja matkakirjasta Kiinalaiset jutut ja Kiinan matkan päiväkirja (Otava 2001). Tekstit on julkaistu teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989). Suuri muuri Laajuus 11 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 8.4.1954 Teksti ei sisälly tällaisenaan matkakirjaan. Vappumarssi Pekingissä, julkaistu nimellä Vappu: Ihmisjangtse Laajuudesta ei selkoa Futseling: Monttu Laajuus 10 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 15.7.1953 Taidekoulu ja muinainen runoilija Laajuus 11 sivua Kirjoitusaika 10.4.1954 Silkkimato sisältää kaksi osaa, Lihava kehrääjä ja Kuvakudontaa Laajuus 12 sivua Kirjoitusaika 10.4.1954 Kalliobudda, julkaistu nimellä Kalliobuddha Laajuus 12 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 17.7.1953 Chi Paishi ja harakkapari Laajuus viisi sivua Klassillisesta oopperasta Laajuus yhdeksän sivua Lu Hsyn sisältää kolme osaa Elämästä, Ah Q ja Pekingiläinen talo Laajuus 12 + 17 + 6 sivua Kirjoitusaika 4.-6.5.1954
Kivet. Käsikirjoitus tammi-helmikuu 1941 Pilapuu. Käsikirjoitus vuodelta 1941
puukauppa
erotiikka
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu Haanpään itse leikkaamille valkoisille huokoisille, pienehköille paperiliuskoille lyijykynällä. Muutamia sanan ja virkkeiden pyyhkimisiä. Dokumentti sisältää Kivet-nimisen tarinan ja novellin Pilapuu käsikirjoituksen. Kyseessä on jatko digitoituun dokumenttiin Novelleja. Käsikirjoituksia vuodelta 1940-1941. Rengit Lauri Väri ja Lötjönen näkevät Anna-Liisan kättelevän Murasta. Pilton pirtissä isäntä ja Muranen haastelevat maatalouden vaivoista. Nuoremman isännän mukaan olisi paras myydä kaikki ja muuttaa kaupungin valoihin ja iloihin. Vaikka Muranen on kosioreissulla, hän ei pidä ajatuksesta että vanhat Piltot ovat tyrkyttämässä Anna-Liisaa rintamaalle Murasen ökytaloon. Anna pyytää Lauria aittaan ja panee Amerikan arkussa olleet kivet tämän taskuun. Lauri kysyy Annalta lähteekö tämä kulkurin matkaan (viittaus tunnettuun elokuvaan ja lauluun Kulkurin valssi). Tekstistä puuttuu lopullisessa teoksessa oleva sivun mittainen katkelma, jossa on kuvattu geologi Kihnun kohtaaminen ja malminetsintäaiheen virittely. Kahden viikon päästä geologi kertoo, että Laurin kivet sisältävät kuparikiisua ja nikkelimalmia. Geologi pestaa Laurin geologisen toimikunnan palvelukseen ja Lauri saapuu takaisin Pilton pihaan. Vanha isäntä ei innostu ajatuksesta, että kaivos nousee hänen mailleen. Geologi Kihnulle selviää, että kivet ovatkin peräisin Amerikasta. Aitan vieressä oleva siirtolohkare vaikuttaa kuitenkin mielenkiintoiselta, kun sitä kumauttaa vasaralla. Lauri hyväksytään lopulta PIlton vävymieheksi. Vuosia myöhemmin Lauri ja Anna-Liisa palaavat takaisin paikkaan, josta on kasvanut kaivoskaupunki. Lauri on jopa saanut oman patsaan malmilöydöksen takia. Tekstissä ei ole otsikkoa. Tekstin tausta ja muut osat esitetty tiedostossa Novelleja. Käsikirjoituksia vuodelta 1940-1941. Aiheen pohjaa on 1930-luvulla suhteellisen lähelle Piippolaa perustettu Otanmäen kaivos ja sen yhdyskunta. Amerikkalaisen kaivostyön kurjuus voi osaltaan olla sukutradition muistumaa Haanpään sedän Otto Birger Haanpään kohtalosta. Tämä kuoli vuonna 1904 kaivosonnettomuudessa Minnesotassa. Laajuus 2 + 21 + 18 + 18 + 27 + 29 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 21.1., 23.1., 25.1., 4.2., 8.2. ja 11.2.1941 Kivet on julkaistu teoksessa Kootut teokset 6 (Otava 1989). Novellissa Pilapuu Virsun ukko tuo äkeässä pakkassäässä ylimaista kuuden hevosen vetämänä mahtavaa mastohonkaa tarkoituksena kaupata se merenrantakaupungin retariporvareille. Ukko epäilee, meneekö se kaupaksi, koska on sisältä ontto. Isollatorilla ovat odottamassa patruunat Sovio, Montin, Rein ja Durchmann. Tähän teksi katkeaa, tekstin jatko on digitoidussa dokumentissa Pilapuu. Osa käsikirjoituksesta tammikuu 1941. Kivet. Osa käsikirjoituksesta. Tekstissä on alku ja se päättyy virkkeeseen "Oli siinä nyt patruunilla kerrankin oikea puidenpuu, josta niille vängälläkin tulee kina ja kilpailu". Laajuus 7 sivua Kirjoituspaikka ja -aikaa ei mainita, koska teksti loppuu kesken Novelli Pilapuu sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989).
Jauhot. Osa käsikirjoituksesta heinä-elokuu 1948 Novelleja. Käsikirjoituksia syys-lokakuu 1948 Apuraha-anomus syyskuu 1948
huutolaisuus
kullankaivuu
armeija
Digitoitu dokumentti on ruskeakantinen pieni ruutulehtiö, joka on kirjoitettu lyijykynällä. Dokumentti sisältää kolme katkelmaa romaanin Jauhot käsikirjoituksesta ja neljän novellin käsikirjoitukset. Tekstissä on paljon sanankorjauksia ja muutaman rivin ylipyyhkimisiä. Kaunokirjallisten tekstien välissä on apuraha-anomus Alfred Kordelinin säätiölle 3.9.1948. Tekijä ei ilmaise summaa, vaan pyytää sitä, mitä tuolloin jaetaan. Apurahalla on tarkoitus tehdä isompaa kaunokirjallista työtä varten kotimainen matka (todennäköisesti Kainuuseen Jauhojen takia). Aikaisemmin saamansa 15 000 markan apurahan pontimeksi Haanpää ylpeänä viittaa julkaisseensa kolme teosta: Yhdeksän miehen saappaat (1945), Jutut (1946) ja Heta Rahko korkeassa iässä (1947). Otsikolla Jauhot nimetyssä katkelmassa Juhani Lunki palaa tyhjin toimin kirkolta, jossa hän on yrittänyt ostaa kauppias Polsolta jauhoja. Hinta on ollut liian kova. Suolakalansa hän on vaihtanut tupakkaan. Teksti alkaa kesken sanan "Täten Juhani Lunki tyytyi tekemään loppu/puolen jauhonetsintämatkaansa vain ajatuksissaan". Juhani on nähnyt Kurtin kuivattamia pettulevyjä, mutta kertoja vakuuttaa ironisesti sen ajan olevan ohi, jolloin nälkämaan kansa on vain petun, oljen ja jäkälän varassa. Kunnanesimies Veija Kataja kirjoittaa anomuksen kuvernöörille hätäavun saamiseksi. Kuvernööri saa kyllä kirjeen, mutta päättääkin antaa avun jauhoina. Niistä lähtee nälkä ilman välikäsiä ja ne uusintavat työvoiman. Jauhoista löytyvä navanalushuumori on osa Haanpään ehdottoman materialistista maailmankatsomusta: elämä on vain aineen muodonmuutoksia. Kolmenkymmenen reen jono Kairan rahdinajajia lähtee nousemaan meren rannalta kuvernöörikaupungista kohti nälkämaita lastinaan nuo maagiset jauhosäkit. Teksti päättyy lauseeseen "missä asiat järjestettiin näköjään niin hulttiomaisesti.." Laajuus 8 + 14 + 11 sivua Kirjoitusaika 23.7. ja 6.8.1948, kolmannen katkelman päiväyksestä ei ole tietoa, koska teksti katkeaa kesken Jauhot ilmestyi vuonna 1949 (Otava), sisältyy kokoelmaan Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Kulta-Hermanni kevään tullessa nimipäähenkilö lähtee Lapin yliperille huuhtomaan kultaa, kuten hän on tehnyt joka kevät kolmenkymmenen vuoden aikana. 31. kerralla Hermanni ei palaa, eikä hänestä saada koskaan mitään tietoja. Hän on kadonnut tunturiin vanhojen saamelaisten ja mahtihirvaiden tapaan. Eukko avaa Hermannin arkun ja upottaa järveen siellä säilytetyt malmikivet. Laajuus 16 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 21.9.1948 Ilmestynyt kokoelmassa Atomintutkija ja muita juttuja (Otava 1950) ja sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Kadonneet penningit paksu rovasti pudottaa vahingossa kinkerien päättyessä rahapennosia lattialle. Lihavana ja arvovaltansa takia hän ei halua kontata niiden perään, joten hän käskee lukkarin, suntion ja kinkeritalon isännän ryömiä rahasia etsimään. Kyseessä on haanpääläinen anekdootin muotoon verhottu isku papiston ahneutta vastaan. Laajuus 11 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 22.9.1948 Ilmestynyt kokoelmassa Atomintutkija ja muita juttuja (Otava 1950) ja sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Hevoskauppoja on tarina Aatusta, entisestä orvosta, joka ostaa hevosen, jolla voisi ratsastaa kotikyläänsä. Aatu tekee huonot kaupat ja joutuu vaihtamaan hevosen lehmään, mutta joutuu myymään tämänkin. Lopulta Aatu on entistäkin köyhempi. Laajuus 23 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 24.9.1948 Ilmestynyt kokoelmassa Atomintutkija ja muita juttuja (Otava 1950) ja sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Aatun muistiin jäänyt mummo arka ja puhdasmielinen sotamies Aatu (ehkä sama kuin edellisessä tarinassa) tutustuu Sauna-Kaijaan, joka pyytää Aatun luokseen ja alkaa lähennellä tätä. Aatu kauhistuu Kaijan vanhuutta ja torjuu lähentelyt. Hän vihjaa kaverilleen Ristiharjulle mahdollisuudesta ja Ristiharju tarttuu tilaisuuteen. Kaija on muunnelma Yhdeksän miehen saappaiden Kirje-Katariinasta. Lopulta Aatu ja Ristiharju pääsevät siviiliin ja Kaija jää katselemaan heitä saunansa pikku ikkunasta (joka vertautuu hänen vulvaansa). Kaija vertautuu Aatun mielessä lihavaperäiseen hämähäkkiin eli miestensaalistajaan. Laajuus 19 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 7.10.1948 Ilmestynyt kokoelmassa Atomintutkija ja muita juttuja (Otava 1950) ja sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989).
Muistiinmerkintöjä. Toukokuu 1940 Sallimuksen sormi. Käsikirjoitus kesäkuu 1940 Korpisotaa. Osa käsikirjoituksesta kesä-heinäkuu 1940
sodankäynti
pakkanen
kuolema
Digitoitu dokumentti on vihreäkantinen ruudullinen taskulehtiö, joka on kirjoitettu lyijykynällä, korjaukset on osin tehty kosmoskynällä. Dokumentti sisältää muistiinpanoja, novellin Sallimuksen sormi käsikirjoituksen ja osan romaanin Korpisotaa käsikirjoituksesta. Sotaromaanissa on muutaman rivin suttauksia, yleensä vain sana korvattu toisella. Viimeisellä sivulla ylösalaisin käännettynä pari lyhyttä lisäystä. Takakannen kääntöpuolella on Aili Haanpään päiväämätön kirjelappu, lähetelappu paketista, jossa oli pakkaskintaat ja uusi piippu. Lehtiön alussa on Haanpään muistiinpanoja talvisodan kokemuksista. Näitä ei ole julkaistu koosteessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2016), jossa on kirjailijan muut talvisotaan liittyvät muistiinpanot. Laajuus 19 sivua. Kirjoituspaikka ja -aika Kuusamo 17.5.1940 Novellissa Sallimuksen sormi talvisodan kuolemanväsynyt komppania majoittuu kirkkoon. Majapaikka sisältää symbolisia ja metaforisia merkityksiä. Se on kummitusmainen, mutta silti ihmisten hirsihuone, ei niinkään Herranhuone. Kirkko tuntuu kodikkaalta, mutta siellä pitäisi myös julistaa rauhaa, eikä kirkon tulisi osallistua sotapropagandaan. Nyt siellä nukutaan, vaikka ennen sekin oli synti. Tulee hälytys, ilman herrat (ei Taivaan herrat) ovat liikkeellä. Sota on valistanut kasvonsa, ei Herra. Haanpäälaiseen tapaan katse on matalalla, ei sotaherrojen karttojen ja strategisten laskelmien äärellä. Nimimotiivin mukaan sallimuksen sormi on kirjoittanut, ettei se salli yhtäaikaa "maineikasta sotaa ja mahtavia kirkkoja". On selvää, ettei tällaista iskua farisealaista sotauhoa vastaan keskellä talvisotaa voitu julkaistu muualla kuin Vapaa-ajattelija-lehdessä. Laajuus 8 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Pulkkila 13.6.1940 Ilmestynyt julkaisussa Vapaa-ajattelija (1/1940), sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Romaanista Korpisotaa on vihkossa yhdeksän katkelmaa. Tekstin otsikkona on "Sotakuvausta (maailmaa varten alottaen 18.6.40)". Toisen katkelman viimeiselle sivulle on lisäyksenä motiivi sotamiesten evakuoidessa taakse päin vedetystä sairaalasta kaikenlaista valkoista vaatetavaraa lumipuvuiksi. Viimeinen pätkä katkeaa kesken virkkeen "Sen tummasta tai kirkkaasta vatsasta kilpistyivät kaikki tavalliset luodit, ja se oli nopea kuin sukkulainen, kuin ihmisen ajatus". Laajuus 6 + 15 + 13 + 7 + 25 + 4 + 16 + 4 + 2 sivua Kirjoitusaika 18.6., 22.6., 2.-7.7.1940 Romaani Korpisotaa ilmestyi vuonna 1940 (Otava), sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989).
Nykyaikaa. Osa käsikirjoituksesta elo-marraskuu 1941 Kirje marraskuu 1941
sankarivainaja
lotat
Digitoitu dokumentti on ruskehtava ruudullinen taskulehtiö, joka on kirjoitettu sekä lyijy- että kosmoskynällä. Lehtiö sisältää novellien käsikirjoituksia kokoelmasta Nykyaikaa (Otava 1942). Novellissa Vanki hevoskersantti Tannertöminä odottaa levottomana lauttaa viemään asevelvolliset ja hevoset järven yli. Moottorivene tuo lotjaa, jossa on venäläisiä sotavankeja. Kun haavoittunutta vankia kannetaan maihin, tämä ryntää nuotion luokse lämmittelemään. Toinen kantajista suuttuu, mutta toinen ihailee vangin uskallusta ja tarjoaa tälle tupakan. Katkelma alkaa kesken tekstin. Laajuus kahdeksan sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 8.8.1941 Sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Novelli Miina ja helvetinkone kuvaa asemasodan arkea miehitetyssä Karjalassa. Sotamies näkee toisen sotilaan viikatteen osuvan kesken heinänteon miinaan, eikä miehestä jää mitään jäljelle. Hän oivaltaa silloin, ettei mitään rauhaa ole, se on vain näennäistä. Bunkkerissa sotamies kuulee tikitystä epäillen vihollisen asettaneen helvetinkoneen, jonka kellolaite tikittää. Hän ryntää ulos, kunnes muistaa kuulleensa tuon äänen ennenkin. Kyseessä oli vain hyönteinen, seinäseppä, jota kutsutaan kuolemankelloksi. Laajuus 12 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 15.8.1941 Julkaistu ensimmäisen kerran Seurassa (41/1941). Sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Novellissa Syysilta teltassa sotamiehet tappavat aikaa kosteassa teltassa hiirien seassa. Miehet profetoivat sodan loppumista ja kirjuri suunnittelee omatekoista kunniamerkkiä, Lonkan ristiä, mutta asetoverit muistuttavat paljon yleisemmästä rististä niille, jotka ovat päässeet perille sankarivainajan hautaan. Miehet keksivät vaihtoehtoisia tapoja keittää kahvit. Kahvi virkistää profetoimaan, että sota loppuu pian, mutta niin on ennustettu usein ennenkin. Sotamies miettii, että rauhan työhön ei tahdo löytyä polttoainetta, mutta ihmisten tappamiseen kyllä säästelemättä. Laajuus 9 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 12.9.1941 Julkaistu ensimmäisen kerran Seurassa (45/1941). Sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Novellissa Pyhiinvaellus autosotamies ottaa kyytiin lääkintälotan, joka on menossa katsomaan sulhasensa hautaa. Tulee ilta ja partisaanivaaran takia he joutuvat yöpymään tyhjässä automiesten majapaikassa. Lotta ja sotamies viettävät yön yhdessä, ja vaikka lotta on aamulla katuvainen, miehen mielestä sota muutenkin sysää kaikki arvot pois paikoiltaan ja tapahtuu laskemattomia asioita. Lopussa mies miettii, näkeekö hän enää tyttöä, jolle hänellä oli vakavaa sanottavaa. Laajuus 15 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 13.10.1941 Sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Sotamies kyntää on tarina sotamiehestä, joka kyntää aurallaan maata ja katselee sodan tuhoamaa maisemaa. Tapahtumapaikkana on rajantakainen Karjala, tarkasti ottaen Lonkka ja siinä viitataan Martiskaan ja Lönnrotiin. Sotilaan mielestä auran jälki on sittenkin väkevämpi kuin pommin. Haanpää on tulkinnut väärin nimen Martiska puhuessaan Martiska-muorista laulamassa Lönnrotille. Lonkan suuri runonlaulaja Martiska Karjalainen oli partasuu uros, joka porovarkauden takia tuomittiin Oulussa ja kuoli vankeudessa Helsingissä. Laajuus 12 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 16.10.1941 Julkaistu ensimmäisen kerran Kuluttajain lehdessä (48/1941). Sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Novellien Sotamies kyntää ja Loma välissä on kuuden rivin muistiinpano rintaman tosielämästä. Kenttäapteekkari sanoo Lonkassa Martalle, että "en minä enää sinusta välitä, sinä olet aina tiellä kädet levällään, että kolonna seisattukoon minun perääni". Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 2.11.1941. Loma on novelli sotamiehestä, joka on lähdössä lomalle. Junassa mies kuulee jonkun olevan huolissaan naisten moraalista, nämä kun roikkuvat saksalaisten kainalossa ja iskevät silmää jopa ryssäsotavangeille. Miehelle asia ei kuulu, hän on menossa tapaamaan vaimoansa Lyyliä. Mies päättää yllättää vaimonsa ja löytää tämän istumasta toisen miehen polvella. Mies suuttuu ja suuntaa kapakkaan räyhäämään, hän alkaa kaivata ikuista sotaa ja aseveljiensä seuraa. Hän kuitenkin ajattelee olevansa myös itse syyllinen. Jos hän olisi soittanut etukäteen, vaimo olisi ottanut hänet asianmukaisesti vastaan. Mies ei enää edellytä ehdotonta uskollisuutta, vaan sitä, ettei hänen tarvitsisi tietää pettämisestä. Laajuus 27 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 19.-23.11.1941 Julkaistu ensimmäisen kerran Seurassa (5/1942). Sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Novellin Loma teksti keskeytyy kesken virkkeen, kun Haanpää kirjoittaa kirjeen vaimolleen. Syynä oli se, että hän oli kotipuolen lomalaisen ilmoituksesta saanut tiedon, että "sinun eukkosihan on paksuna". Tyly kirjeteksti sisältää vakuutuksen, ettei Haanpää tahdo isäksi, koska jälkeläisten saattaminen maailmaan on rikos, josta hän itse on kärsinyt Jobin tavoin vanhempiensa takia. Hän kehottaa Ailia teettämään abortin. Kirjettä ei ole ehkä koskaan lähetetty. Laajuus kuusi sivua Kirjoituspaikka ja -aika 19.11.1941 Julkaistu teoksessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2015).
asemasota
yksitoikkoisuus
Digitoitu dokumentti on oranssinvärinen taskulehtiö (KK Oy), jossa joillakin sivuilla on punakynällä pelimerkintöjä. Dokumentti sisältää novellin Korsussa käsikirjoituksen. Korsussa on kodikasta. Nurkassa jatkuu ikuinen korttipeli ja ulkoa kuuluu kaukainen konekiväärin nakutus kuin ompelukoneesta. Salamasodasta ei ole enää tietokaaan. Ihmiskunnan ylle ahkeroidaan jotakin uutta. Sotamies Lohna jykertää kirjettä vaimolleen, mutta ei saa mitään aikaan, kun ei ole mitään uutta kerrottavaa. Sairaslomalla kotona Lohnaa piikiteltiin siitä, että hän pakoilee sotaa, mutta Lohna vastasi, että seuraavaksi rintamalle viedäänkin neidit ja vanhat miehet miinanpolkijoiksi. Lottakanttiinissa juodaan mustaa kahvin korviketta ja suulas vanhempi nainen toivoo, ettei sota kestäisi niin kauan kuin ensimmäinen maailmansota. Lohna vaipuu uneen ja hänet herätetään vartiota varten. Taas taustalla naksuttaa kaukainen konekivääri. Laajuus 15 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 23.2.1942 Novelli on julkaistu kokoelmassa Nykyaikaa (Otava 1942), sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989).
Kiinalaiset jutut. Osa käsikirjoituksesta touko-heinäkuu 1954
matkakirja
reportaasi
kommunismi
vallankumous
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu Arvi Karisto Oy:n taskulehtiölle (AaKoy 112). Tekstissä on jonkin verran sanan, korkeintaan virkkeen mittaisia ylipyyhkimisiä ja korjauksia ja muutamia lisäyksiä. Dokumentti sisältää lukuja matkakirjasta Kiinalaiset jutut (Otava 1954), joka sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Lu Hsun (jatko). Alkaa kesken virkkeen "kiinalaiseksi, silloin kun se valvoi täällä kaupan vapautta, kukisteli kapinoita ja isännöi." Laajuus 10 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 7.5.1954 "Kenelle kellot soivat?". Otsikkoon viittaava John Donnen aforismin sitaatti on kirjoitettu lehtiön viimeiselle sivulle ylösalaisin. Laajuus 25 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 13.5.1954 Tekstissä ei ole otsikkoa, myöhemmin nimeksi on annettu Uutta säätyä. Lisätty keskelle virkettä "Kantohihnat juoksivat kuitenkin herkeämättä / ja kantajain laulu hymisi matalana ja pitkäveteisenä. Liikettä ja laulua - eikö se ole elämää? / Mitättömän vähäiseltä näytti multamäärä hartioilla keikkuvissa koreissa jne." Laajuus 13 riviä Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 27.5.1954 Junassa, myöhemmin nimeksi vaihdettu Juna kulkee. Laajuus 9 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 21.6.1954 Otsikoimaton katkelma, joka myöhemmin saanut nimekseen Lippu. Laajuus 2 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 22.6.1954 Otsikoimaton katkelma, joka myöhemmin saanut nimekseen Hiljaisia teitä. Laajuus 3 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 22.6.1954 Otsikoimaton katkelma, joka myöhemmin saanut nimekseen Uittojätkiä ja teetä. Laajuus 4 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 25.6.1954 Otsikoimaton katkelma, joka myöhemmin saanut nimekseen Eteläisintä. Laajuus 2 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 25.6.1954 Otsikoimaton katkelma, joka myöhemmin saanut nimekseen Sammakot ja vuori. Laajuus 5 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 25.6.1954 Otsikoimaton katkelma, joka myöhemmin saanut nimekseen Viljaa ja sen korjuuta, Matkanpää. Laajuus 3 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 25.6.1954 Otsikoimaton katkelma, joka myöhemmin saanut nimekseen Lastentarha. Katkelmassa on hiukan ylipyyhintöjä. Laajuus 14 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 27.6.1954 Kirja Laajuus 11 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 2.7.1954
Korpelaisen mökkipäiväkirja vuosilta 1951-1955
päiväkirja
kalastus
vierailut
Digitoitu dokumentti on mustakantinen keskikokoinen muistiinpanovihko. Dokumentti sisältää Haanpään päivittäismerkintöjä Pyhännän Korpelaisessa vuosina 1951-1955. Ensimmäisellä sivulla Haanpään käsialalla: Korpelaisen kirja, seuraavalla kirjoituskoneella versaalikirjaimin: KORPELAISEN MÖKKIPÄIVÄKIRJA. Merkinnät on tehty lyijykynällä, sivulla 22-23 kuulakärkikynällä. Pentti Haanpään merkintöjen jälkeen erilliselle sivulle on liimattu lappu, jossa lukee "Muistiinpanoja Elämän tieltä, Aili Haanpää". Ilmeisesti aikomuksena oli tehdä niitä lisää, mutta mukana on vain yksi lappu 27.9.1955, joka keskeytyy kesken lauseen (jatko puuttuu). Aili Haanpää toteaa pienen perheen olevan hajallaan, Elsa Oulussa Merikosken yhteiskoulussa, Isä Korpelaisessa ja hän itse Piippolan kodissa. "Mutta onpa hyvä kulkuväline Äidillä: on oma pikku Moskvitsh-auto. Sillä luistelen menemään aina kun tulee ikävä ja on aikaa ja asiaakin. Tänään tiistaina lähden Lamujärvelle Isän luo." Lapsekas ilmaisu viittaa siihen, että muistiinpanot oli tarkoitettu Elsalle. Ensimmäisellä merkintäsivulla on mökin hankintahistoria ja kuvaus rakentamisesta maarekisterinumeroa myöten. Ostettu 11.7.1950 Aarne Ahlgrenilta. Viimeinen päiväkirjamerkintä, joka on tehty 30.9.1955, on seuraava: "Pilvistä, eteläistä, eukko lähti. - 1:si siima syötteihin". Haanpää oli laskemassa pitkäsiimaa Isolla Lamujärvellä, kun matka päättyi veneen kaatumiseen ja kirjailijan hukkumiseen. Vihkon lopussa on Haanpään päivittäiset tarkat merkinnät pyydetyistä kalansaaliista painoineen grammalleen takautuvassa vuosijärjestyksessä 1955-1951. Viimeisellä sivulla on kalalajeittain saaliskalojen kokonaismäärä, esim. ahven 819 kpl jne. Tämän alla on yhteenveto Korpelaisessa vietetyistä päivista 1951-55. Laajuus noin sata sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 2.5.1951-30.9.1955 Päiväkirjaa ei ole julkaistu.
Novelleja. Käsikirjoituksia vuosilta 1946-1947
herännäisyys
Digitoitu dokumentti on ruskehtavakantinen kuittivihko (Th. Wulff Oy). Teksti on kirjoitettu ensin irti repäistyjen kuittien kapeaan kantaan, sitten pitkille kuittisivuille poikittain. Kirjoitettu osin lyijy-, osin kosmoskynällä. Dokumentti on hyvin vaikeaselkoinen, lukujen alut ja loput ovat miten sattuu, kokonaisuudesta on vaikea saada selvää. Pitkillä kuittisivuilla teksti juoksee aukeamittain siten, että ylhäällä ja alhaalla kulkee eri tarina. Dokumentti sisältää kahdeksan novellia. Novellit Kämpän rakentajat ja Metsäkissan tarina ovat kokoelmasta Atomintutkija ja muita juttuja (Otava 1950), muut kokoelmasta Heta Rahko korkeassa iässä (Otava 1947). Novellissa Heta Rahko korkeassa iässä Heta Rahko potee asiakaskatoa ja jättää Nevalan kylän ja talon, missä on asunut nyt jo kuolleen Ansalan Annan kanssa. Kierrellessään ja harjoittaessaan hierojan ja kupparin tointa Heta saa eräässä kirkonkylässä vanhan muorin hoidettavakseen. Jutustellessaan muorin kanssa Heta saa idean väittää olevansa yli yhdeksänkymmenvuotias Pehkos-Pekan leski ja kotoisin Tornionjokilaaksosta Ruotsin puolelta. Heta hankkiutuu vähitellen varakkaan Pehkosen suvun tuttavaksi. Kun juhlitaan Hetan väitettyä satavuotissyntymäpäivää, ohi kulkeva nevalalainen isäntä tunnistaa Hetan ja ilmoittaa tämän oikean iän. Ensimmäinen särö Hetan huolellisesti rakentamaan identiteettiin on syntynyt. Novelli liittyy Kauneuden kirous -romaanin Ansalan Annan tarinaan. Heta on Haanpään tunnetuin muunnelma naisveijarista, pikarasta. Laajuus 24 sivua pitkiä kuittilomakkeita, teksti loppuu kesken lauseen ja jatkuu dokumentin lopussa olevilla kuitinkannoilla, joita on 50 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 10.3.1946 Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Sanan seurauksia on tarina mustanpörssin kauppiaasta Eetusta, joka matkustaa Järven pitäjään ruumisarkussa ja pelästyttää muut kuorma-autossa matkaavat. Kun aletaan olla kotikulmilla, Eetu sanoo arkusta kolealla äänellä: "Jokohan tuo olisi pysäysaika?". Seuraa yleinen kauhistus ja Eetu laskeutuu huomaamatta arkusta alas siksikin, ettei tarvitsisi maksaa kyydistä ja välttääksen poliisien tarkastuksia. Tapaus jää kummittelemaan seudun kansanperinteeseen. Näin Eetu sai kostetuksi mukana matkaavalle Mäen emännälle, joka on kauan sitten loukannut häntä, pientä orpopoikaa (nimimotiivin sanan seuraus). Laajuutta ei pysty arvioimaan, koska teksti on vihkossa niin epämääräisessä järjestyksessä Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 26.11.1946 Ilmestynyt ensimmäisen kerran julkaisussa 100: novellilukemisto (1/1947). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Renki ja hevonen Aapelus kyntää kylmässä syksyisessä rankkasateessa, kunnes isäntä tulee keskeyttämään työn, koska säälii hevostaan. Aapeluksen isäntä määrää jäämään työhön. Isännän maailmankatsomus on sellainen, että hevonen on hänelle arvokas, rengistä ei ole väliä; tälle maksetaan vain tehdystä työstä. Laajuus 17 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 22.3.1947 Julkaistu ensimmäisen kerran Työnjuhlassa (1947). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novelli on julkaistu saksaksi nimellä Aapelusse kosten nichts (Aapelit eivät maksa mitään), novellin julkaisutiedot puuttuvat. Kämpän rakentajat on juttu Hyöky-Hanneksesta, joka on määrätty rakentamaan nuoren kaverin kanssa kesäaikaan tukkikämppää tulevaa talvea varten. Yksinäinen mies nauttii luonnosta ja rauhasta, eikä voi ymmärtää nuorempaansa, jonka silloin tällöin pitää soutaa järven yli kylille huvituksia etsimään. Hannes on nuoruudessaan menettänyt toisen silmänsä, kun hänellä tytön aittaan pyrkiessä ja sen lukkoa auki räplätessä lipsahti puukko silmään. Hannes tietää, että talvella kämpässä on elämää ja luteitten armeijakin saapuu lainomaisesti. Laajuus 19 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 23.7.1947 Julkaistu ensimmäisen kerran Demokraattisen Kansan Kalenterissa (1948). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Metsäkissan tarina on novelli metsään siirtyvästä kotikissasta, joka tappaa heinäsuovassa majailleen pässin rajussa taistelussa. Kissan syötyä muutaman päivän jäistä lihaa, kanahaukka huomaa sen ja seuraa kaksintaistelu. Kissa kuolee ja haukka haavoittuu ja jää liikkumattomana lumituiskuun. Luonnon armoton kiertokulku jatkuu. Kuuluu korpin ääni ja kettu saa etäällä vainun. Teksti loppuu kesken virkkeeseen "Se alkoi tuskissaan pyöriä lumessa, omituista, päätöntä kulkua, pientä ympyrää." Tämä on Lumirimpan ohella Haanpään tunnetuin eläintarina, jota pidetään näytteenä hänen biologisesta maailmankatsomuksestaan. Laajuus 43 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 12.8.1947 Julkaistu ensimmäisen kerran Työväen Joululehdessä (1947). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Kanava Jupe-niminen mies muistelee toverilleen aikaa, kun mistään ei saanut töitä. Lopulta valtio ojensi auttavan kätensä varatyönä teetettävän kanavan kaivuun muodossa. Se pelasti monet; nyt jo männyntaimi versoo suolla ja kuokkaukko on rouhaissut peltotilkun aukean laitaan. Jupe ei silti voi ymmärtää pulan loppua muuten kuin sillä, että ihmiskunta ryhtyi valmistamaan suurta lahtiaan, toista maailmansotaa. Teksti on niin epämääräisessä järjestyksessä, että sen laajuutta on mahdoton määrittää. Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 4.2.1947 Julkaistu ensimmäisen kerran julkaisussa Vappu : Demokratian vappujulkaisu (1947). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Sata körttiläistä körttiläiset ryhtyvät auttamaan köyhää uskonveljeään laventamalla kuokkien hänen peltoalaansa. Tilannetta tarkkaileva maankulkija, jolla ei ole uskonnollista vakaumusta, myöntää näyn olevan niin mahtava, että se on tehdä hänestäkin körttiuskovaisen. Vihkossa teksti on niin epämääräisessä järjestyksessä, että sen laajuutta on mahdotonta sanoa. Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 4.3.1947 Julkaistu ensimmäisen kerran Kiilan aikakauslehdessä 40-luku (3/1947). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Herätyksiä seitsemän jätkän ryhmä saapuu rankkasateessa tukkikämppään. Vanha Juntunen kertoo kummitustarinan metsäpirusta, joka aikoinaan herätti hänet iskemällä niin napakasti, että näkyi kuin piiskan jälki kantapäästä päälakeen. Liiaksi lämmitetty reikäinen kamina sytyttää kämpän tuleen. Jätkistä nuorin, Rannan Simo, huomaa unohtaneensa kämppään liivinsä, jonka taskuissa olivat savotasta tienatut rahat. Kokeneemmat miehet lohduttavat rahan olevan roskaa, jota tienataan lisää, mutta ei säästellä. Simo heittää saappansakin tuleen alkaen tallustella avojaloin kohti Kairan kirkonkylää. Novelli kuuluu Rannan Simosta kertovaan sarjaan, josta Haanpää suunnitteli 1930-luvulla romaania tai laajaa kertomusta, mutta tarinat jäivät irrallisiksi novelleiksi. Laajuus 19 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 4.3.1947 Julkaistu ensimmäisen kerran Kansan Kuvalehdessä (7/1947). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989).
lukeminen
kirjoittaminen
alkoholinkäyttö
Digitoitu dokumentti on Liiketyöntekijäin liiton julkaisema ja Weilin & Göösin kustantama almanakka, joka on sidottu kangaskansiin. Vasemmassa yläkulmassa on ammattijärjestön logo, oikeassa alakulmassa merkintä "P. Haanpää". Vuoden 1946 almanakka on punakantinen. Aili Haanpää oli Liiketyöntekijäin liiton jäsen ollessaan Piippolan osuusmeijerikkönä ja mahdollisesti vielä toimiessaan osuuskassan hoitajanakin. Pentti Haanpää oli avustanut jutuillaan liiton Liiketyöläinen-lehteä vuodesta 1943 alkaen. Almanakka on nimetty saksalaisen kirjailijan Hans Falladan (oik. Rudolf Ditzen, 1893-1947) romaanin päähenkilön mukaan. Romaani Kleiner Mann, was nun? ilmestyi vuonna 1932 ja se suomennettiin vuonna 1937 nimellä Mikä nyt eteen, Pinneberg? Romaanissa pikkuporvari tuntee ahdistusta Weimarin ajan Saksassa työläisten ja porvariston välissä löytämättä omaa ideologiaansa. Siksi juuri Pinnebergit olivat kaikkein alttiimpia nousevalle natsismille. Vuonna 1946 Liiketyöläinen-lehti vaihtoi nimensä Liiketyöntekijäksi, mikä kuvastaa Pinneberg-mielialaa. Se, että liiketyöläiset kutsuivat itseään Pinnebergeiksi ja halusivat olla työntekijöitä, ei työläisiä, osoittaa heidän pikkuporvarillista mentaliteettiaan. Vuoden 1946 päiväkirjamerkinnät ovat almanakassa sivuilla 20-124. Haanpään kassakirja on sivuilla 194-196 ja 203-207. Haanpään tulot ja menot ovat sivuilla 206-207. Kirjanpidosta käy ilmi, että Haanpää antoi vaimolleen Ailille säännöllisesti huomattavan osan tuloistaan. Menopuolen tärkeimmät erät olivat viina ja peli. Päiväkirjamerkinnät on julkaistu teoksessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2016).
Digitoitu dokumentti on Liiketyöntekijäin liiton julkaisema ja Weilin & Göösin kustantama almanakka, joka on sidottu kangaskansiin. Vasemmassa yläkulmassa on ammattijärjestön logo, oikeassa alakulmassa merkintä "P. Haanpää". Almanakassa on merkintöjä osin lyijy-, osin kosmoskynällä. Vuoden 1947 kirjan kannet ovat harmaat. Aili Haanpää oli Liiketyöntekijäin liiton jäsen ollessaan Piippolan osuusmeijerikkönä ja mahdollisesti vielä toimiessaan osuuskassan hoitajanakin. Pentti Haanpää oli avustanut jutuillaan liiton Liiketyöläinen-lehteä vuodesta 1943 alkaen. Almanakka on nimetty saksalaisen kirjailijan Hans Falladan (oik. Rudolf Ditzen, 1893-1947) romaanin päähenkilön mukaan. Romaani Kleiner Mann, was nun? ilmestyi vuonna 1932 ja se suomennettiin vuonna 1937 nimellä Mikä nyt eteen, Pinneberg? Romaanissa pikkuporvari tuntee ahdistusta Weimarin ajan Saksassa työläisten ja porvariston välissä löytämättä omaa ideologiaansa. Siksi juuri Pinnebergit olivat kaikkein alttiimpia nousevalle natsismille. Vuonna 1946 Liiketyöläinen-lehti vaihtoi nimensä Liiketyöntekijäksi, mikä kuvastaa Pinneberg-mielialaa. Se, että liiketyöläiset kutsuivat itseään Pinnebergeiksi ja halusivat olla työntekijöitä, ei työläisiä, osoittaa heidän pikkuporvarillista mentaliteettiaan. Almanakka sisältää lyhyitä päiväkirjamerkintöjä. Muistion henkilöosoitteissa on mainittu mm. Prof. Dr. St. Pazurkiewicz, Lodz, Polska; kirjailija (L.A) Salava, Helsinki, joka oli vanha Tulenkantajien lehden julkaisija. Almanakassa on päiväkirjamerkintöjä sivuilla 20-124, kassakirjaa sivuilla 194-203 ja tulot ja menot sivuilla 206-207. Almanakkamerkinnät on julkaistu teoksessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2016).
Digitoitu dokumentti on Liiketyöntekijäin liiton julkaisema ja Weilin & Göösin kustantama almanakka, joka on sidottu kangaskansiin. Vasemmassa yläkulmassa on ammattijärjestön logo, oikeassa alakulmassa merkintä "P. Haanpää". Almanakassa on merkintöjä osin lyijy-, osin kosmoskynällä. Vuoden 1945 kirjan kannet ovat karmosiininpunaiset. Aili Haanpää oli Liiketyöntekijäin liiton jäsen ollessaan Piippolan osuusmeijerikkönä ja mahdollisesti vielä toimiessaan osuuskassan hoitajanakin. Pentti Haanpää oli avustanut jutuillaan liiton Liiketyöläinen-lehteä vuodesta 1943 alkaen. Almanakka on nimetty saksalaisen kirjailijan Hans Falladan (oik. Rudolf Ditzen, 1893-1947) romaanin päähenkilön mukaan. Romaani Kleiner Mann, was nun? ilmestyi vuonna 1932 ja se suomennettiin vuonna 1937 nimellä Mikä nyt eteen, Pinneberg? Romaanissa pikkuporvari tuntee ahdistusta Weimarin ajan Saksassa työläisten ja porvariston välissä löytämättä omaa ideologiaansa. Siksi juuri Pinnebergit olivat kaikkein alttiimpia nousevalle natsismille. Vuonna 1946 Liiketyöläinen-lehti vaihtoi nimensä Liiketyöntekijäksi, mikä kuvastaa Pinneberg-mielialaa. Se, että liiketyöläiset kutsuivat itseään Pinnebergeiksi ja halusivat olla työntekijöitä, ei työläisiä, osoittaa heidän pikkuporvarillista mentaliteettiaan. Almanakka sisältää lyhyitä päiväkirjamerkintöjä valmiisiin päivämääriin. Muistion henkilöosoitteissa on mainittu mm. Turtiainen (Arvo; Kiilan puheenjohtaja); Huttunen, Oulu (hammastaiteilija, jonka romaanin Sirkussankari Haanpää editoi), Vala (Erkki; Tulenkantajat lehden päätoimittaja 1930-luvulla ja Haanpään romaanin Isännät ja isäntien varjot kustantaja). Almanakassa on päiväkirjamerkintöjä sivuilla 20-124, kassakirjaa sivuilla 183-197 ja 200-201 sekä tulot ja menot sivulla 202. Almanakkamerkinnät on julkaistu teoksessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into).
Digitoitu dokumentti on Liiketyöntekijäin liiton julkaisema ja Weilin & Göösin kustantama almanakka, joka on sidottu kangaskansiin. Vasemmassa yläkulmassa on ammattijärjestön logo, oikeassa alakulmassa merkintä "P. Haanpää". Almanakassa on merkintöjä osin lyijy-, osin kosmoskynällä. Vuoden 1948 kirjan kannet ovat punaiset. Aili Haanpää oli Liiketyöntekijäin liiton jäsen ollessaan Piippolan osuusmeijerikkönä ja mahdollisesti vielä toimiessaan osuuskassan hoitajanakin. Pentti Haanpää oli avustanut jutuillaan liiton Liiketyöläinen-lehteä vuodesta 1943 alkaen. Almanakka on nimetty saksalaisen kirjailijan Hans Falladan (oik. Rudolf Ditzen, 1893-1947) romaanin päähenkilön mukaan. Romaani Kleiner Mann, was nun? ilmestyi vuonna 1932 ja se suomennettiin vuonna 1937 nimellä Mikä nyt eteen, Pinneberg? Romaanissa pikkuporvari tuntee ahdistusta Weimarin ajan Saksassa työläisten ja porvariston välissä löytämättä omaa ideologiaansa. Siksi juuri Pinnebergit olivat kaikkein alttiimpia nousevalle natsismille. Vuonna 1946 Liiketyöläinen-lehti vaihtoi nimensä Liiketyöntekijäksi, mikä kuvastaa Pinneberg-mielialaa. Se, että liiketyöläiset kutsuivat itseään Pinnebergeiksi ja halusivat olla työntekijöitä, ei työläisiä, osoittaa heidän pikkuporvarillista mentaliteettiaan. Almanakka sisältää päiväkirjaa sivuilla 19-123, kassakirjaa sivuilla 190-201 ja tulot ja menot sivuilla 202-203. Almanakkamerkinnät on julkaistu teoksessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2015).
Joroinen
Huutokoski
rautaruukit
paikallishistoria
1800-luvun historia
Huutokosken rautaruukki 1858-1877. Irene Ikonen. Esitelmä Joroisten kirjaston luentosarjassa 13.10.2013.
Ikonen, Irene
Tekijänoikeuden aineistoon omistaa Irenen Ikonen ©
valokuvat
Lapinlahti
Liponsaari
riistalinnut
kyniminen
1910-luku
henkilöt
Ryynänen, Maikki
Mikkonen, Anni
Maikki Ryynänen (vas.) ja Anni Mikkonen lintuja ”lokkaamassa” Lapinlahdella Liponsaaressa n. vuonna 1910. Aineiston luovuttaja: Mirja Lehikoinen
Lapinlahden kunnankirjasto
Kansalaissodan vainajien muistopatsas Varpaisjärven kirkon edustalla
Varpaisjärvi
sisällissodat
kansalaissota
muistomerkit
kirkot
1921
Kansalaissodan sankarivainajien muistopatsaan paljastus Varpaisjärven hautausmaalla 14.8.1921. Sodassa kaatui Suomen sotasurmat -tiedoston mukaan kolme varpaisjärveläistä. Aineiston luovuttaja: Mirja Lehikoinen
rakennukset
pappilat
seurakunnat
1930-luku
Kirkkoherran pappila vuodelta 1886. Rakennus myytiin v. 1963 pois siirrettäväksi. Tilalle valmistui uusi pappila, jonka nyt omistaa Lapinlahden kunta. Tällä hetkellä siellä toimii Rovastilan päiväkoti ja esiopetus. Aineiston luovuttaja: Raija Härkönen
tapahtumat
juhlat
Honkaniemi
Ollikainen, Klaes
Ollikainen, Hanna
Juhat Honkaniemessä Lapinlahden Ollikkalan kylässä. Kuva on otettu Honkaniemen päärakennuksen edessä arviolta 1920-1930-luvulla. Eturivissä istuu kolmantena oikealta talon isäntä Klaes Ollikainen. Hänen vieressään ensimmäisenä oikealta emäntä Hanna Ollikainen ja heidän välissään isännän polvella istuu todennäköisesti heidän tyttärensä. Aineiston luovuttaja: Pertti Ollikainen
Lahdenperä
heinänteko
1960-luku
Heinäntekoa Lahdenperällä 1960-luvulla. Heinät kepitettiin seipäille hangoilla ja heinäpelto haravoitiin heinäharavilla, jotta heinät tulivat tarkasti otettua talteen. Taustalla Lautalampi ja itäsuomalaista karjaa eli kyyttöjä.