Kauneuden kirous. Osa käsikirjoituksesta joulukuu 1944 2/3
pohjoispohjalainen kaunokirjallisuus
avioliitto
alkoholismi
salakuljetus
kotiinpaluu
Digitoitu dokumentti on pieni ruskeakantinen ruutulehtiö, jonka päällä valkoinen lappunen "4". Dokumentti sisältää lukuja romaanista Kauneuden kirous, joka julkaistiin vasta vuonna 2015 (Into). Tekstissä on runsaasti lyhyen kappaleen mittaisia yliviivauksia ja myös pyyhkimisiä. Luvussa Pohjoiseen Anna pakenee Eetu Törmän kanssa miestään Tornionjokivarteen. Eetu pestaa hänet piiakseen, eikä Annan odotusten mukaan ota jalkavaimokseen. Myöhemmin käy ilmi, että Eetu on homoseksuaali ja ennen kaikkea suuri tullijoppari. Tämän paljastaa Eetun edellinen piika Reeta, jonka kanssa Anna ystävystyy. Teksti alkaa kesken tekstin ja jatkuu eri vihkossa [ks. Novelleja. Käsikirjoituksia toukokuu 1946. Kauneuden Kirous. Osa käsikirjoituksesta]. Julkaistussa teoksessa ei ole mukana lyhyttä kappaletta dokumentin alusta "Anna häntä jo kohteli miehenään. Eihän se muuten rekeensä nosta". Laajuus 25 sivua. Kirjoitettu 9.12.1944 Luvussa Vieras Topi Pamppeeniksi myöhemmin paljastuva mies vierailee Eetun luona. Topilla ja Eetulla on yhteisiä intressejä, koska he ovat molemmat salakuljettajia. Eetu näyttää Annalle maanalaisen varastonsa ja salakäytävän Tornionjoen venevajaan. Laajuus 16 sivua Kirjoitusaika 10.12.1944 Luvussa Pamppeen Anna tutustuu Topiin. Tämä tulee tarkoituksellisesti taloon Eetun poissa ollessa ja jää yöksi. Annasta tuleekin Topin jalkavaimo. Laajuus 17 sivua Kirjoitusaika 10.12.1944 Luvussa Jaako Annan alkuperäinen aviomies Jaako on pestautunut kalastusalukseen, mutta mereen tottumattomana hänestä ei ole töihin. Ryypättyään rahansa hänet lähetetään irtolaisena takaisin kotikyläänsä. Laajuus 17 sivua Kirjoituspaikka ja -aika ei ole tiedossa Luvussa Nimismies Eetu ja Topi ovat kireissä väleissä Annan takia. Nimismies tulee etsimään Annaa, mutta tämä pääsee Topin kanssa salakäytävää pitkin karkuun. Jaako jää kylään ja asettuu asumaan Reetan kanssa tämän mökkiin. Laajuus 25 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 11.12.1944 Luvussa Kauppiaaksi Topi vie Annan Ruotsin puolella pieneen sekatavarakauppataloon, johon nainen asettuu kauppiaaksi. Laajuus 7 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 11.12.1944 Luvussa Matkan pää Jaako elelee virallisesti Reetan huonemiehenä, mutta paikkakunnan lestadiolaiset paheksuvat susiparia ja pappikin käy heitä nuhtelemassa. Myöhemmin kunnanmiehet passittavat Jaakon kotikuntaansa, jossa tämä muutaman vuoden kuluttua kuolee. Laajuus 9 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 11.12.1944 Luvusssa Kaappaus Anna elelee Vaaran kylän sekatavarakauppiaana, mutta on vähitellen kyllästymässä häntä paljon vanhempaan Pamppeeniin ja havittelee verevämpiä miehiä. Käytännössä Anna työskentelee Pamppeenin palkkalaisena eikä itsenäisenä yrittäjänä. Kun Pamppeeni kuolee, Pamppeenin ja Annan tekemästä välikirjasta ei ole todisteita ja Anna voi jatkaa kaupan laillisena omistajana. Laajuus 16 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 11.12.1944 Luvussa Kotipuoleen Anna huomaa vanhenneensa. Kauppakin käy huonommin, koska paikkakunnan käsitys on että hän on vienyt kauppansa mieheltään Pamppeenilta. Anna myy kauppansa ja matkustaa takaisin kotiseudulleen kievarikyydillä. Ensimmäinen kyytimies paljastuu hänen pojakseen Pekaksi. Vihkossa teksti katkeaa kesken lauseeseen "Hän oli äitini kanssa karannut kotoaan ". Laajuus 12 sivua Kirjoituspaikka ja -aika ei ole tiedossa
Haanpää, Pentti
Siikalatvan kirjasto
Aineiston julkaisemiseen muualla on pyydettävä lupa Pentti Haanpään tekijänoikeuksien omistajalta.
Kauneuden kirous. Osa käsikirjoituksesta joulukuu 1944 1/3
häät
huostaanotto
varkaus
tuberkuloosi
Digitoitu dokumentti pieni ruskeakantinen ruutulehtiö "Lehtiö KK N:o 5 (Kulutusosuuskuntien Keskusliitto)". Yläkulmassa valkoinen lappunen, jossa punaisella tussilla merkintä "2" sekä valkoisella lapulla "3 Karkurit 1/25 4 Lapset 5 Pohjoiseen". Dokumentti sisältää lukuja romaanista Kauneuden kirous (Into 2015). Luvussa Häät Rekolassa vietetään Mantan ja nuoremman isännän Heikin häitä. Juoppo pappi alkaa heti ryypätä, Manta ja Heikki vihkaistaan ikään kuin ohimennen. Ahkerin ja näkyvin tanssija Jaako Kortteinen ihastuu Annaan ja tanssittaa tätä tiiviisti. Jaako houkuttelee Annan piiakseen, onhan lokakuu ja pestuuviikko. Otsikko: "Häät (juttu jatkuu)". Laajuus 41 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 7.12.1944 Luvussa Aviopuolisot Jaako ilmoittaa keuhkotautiselle vaimolleen pestanneensa uuden piian. Kaunis Anna ei pyri emännöimään, vaan pysyy piian roolissa. Anna tulee raskaaksi Jaakolle. Tämän vaimo kuolee ja Anna synnyttää pojan ja tyttären, jonka jälkeen Annan ja Jaakon suhde virallistetaan. Jaako palaa vanhaan hurvittelevaan elämäänsä ja talo rappeutuu. Anna alkaa inhota kelvotonta miestään. Laajuus 24 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 7.12.1944 Luvussa Karkurit Jaako ja Anna karkaavat pakoon velkojansa ja yleistä elämän surkeutta. Juhlittuaan asettautumista uuteen asuntoon Jaako huomaa Annan kadonneen tavaroiden kanssa. Jaako koettaa turhaan saada poliiseja karkulaisten jäljille. Jaako jää kaupunkiin töihin ja myöhemmin pakenee raastupahaastetta kalastaja-alukseen. Laajuus 19 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 8.12.1944 Luvussa Lapset Jaako Kortteisen talo pakkohuutokaupataan ja lapset jäävät perinnöttömiksi. Rekolan lapseton vanha isäntä ottaa heidät kasvattaakseen. Laajuus 8 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 8.12.1944 Luvussa Pohjoiseen Jaako nukkuu juopuneen unta hevosenostajan ja Annan keskustellessa. Mies on vainunnut aviopuolisoiden kireät välit ja pyytää Annaa lähtemään kanssaan pohjoiseen. Teksti katkeaa kesken virkkeen. Tämän käsikirjoituksen ja julkaistun version välillä on pieniä eroja. Painetussa tekstissä on neljän kappaleen lisäys, jota ei tässä kohdassa käsikirjoitusta ole. Laajuus 6 sivua Ei tietoa kirjoituspaikasta ja -ajasta
Kauneuden kirous. Mikko Haanpään alkuperäinen käsikirjoitus
kansankirjallisuus
maaseutu
kauneus
1800-luku
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu musteella pitkille kapeille ruutuliuskoille otsikolla Ansalan Anna sekä vaakunaleijonakantiseen lehtiöön otsikolla Kauneuden Kirous. Teksti on Pentti Haanpään isän, maanviljelijä Mikko Haanpään kirjoittaman kertomuksen alkuperäinen käsikirjoitus, jonka Pentti on muokannut omaksi romaanikseen. Pentti seuraa isän teoksen juonta melko tarkasti. Nimiä on hieman muunneltu: muun muassa Rekolan talon nimi on Mikko Haanpällä Yrttilä. Ero on kuitenkin ennen kaikkea tyylissä ja sanonnassa, tässä näkyy kansankirjailijan ja sanataiteilijan ero. Toinen eroavuus on siinä, että Mikko Haanpää käyttää runsaasti repliikkejä pyrkien draamalliseen elävyyteen, kun taas Pentti Haanpää käyttää vähemmän dialogia ja luottaa kertojan kuvaukseen. Toisaalta näin tekstistä tulee myös yleistävää ja ulkokohtaista. Kertoja ei avaa tapahtumia tilanteiden ja henkilöiden kautta. Laajuus 55 ja 79 liuskaa Ei tietoa kirjtoituspaikasta ja -ajasta
Puut. Osa käsikirjoituksesta vuosilta 1954-1955
maanviljely
lestadiolaisuus
metsätyö
tukkilaiset
Digitoitu dokumentti koostuu keskikokoisesta vihreällä viivoitetusta lehtiöstä sekä pienehköstä ruskeakantisesta Kariston lehtiöstä. Jälkimmäisen kannen päällä olevassa muistilapussa on teksti "Metsää ja uskoa, P:la 14.1.55. AT:n taivallusta 226-227". Lehtiön takakannessa lukee "Pentti Haanpää, Piippola / Aili Haanpää". Lisäksi on kaksi erillisitä pientä lappusta, joissa on teksti "Uuden teoksen alkusuunnitelma". Nimi näyttäisi olevan "Puut" sekä merkintä "A.H" (Aili Haanpää) sekä teoksen alkusuunnitelma keskiaukeamalla (julkaistu). Teksteissä on lukuisia pieniä muutaman sanan tai rivin ylipyyhkimisiä ja korjauksia, kokonaisia kappaleita ei ole poistettu. Dokumentti sisältää lukuja ja luonnoksia romaaniin Puut, joka on ilmestynyt teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989). Luvussa Irlantilainen muhennos puukauppajoppari Artturi Paksupohja istuu vanhapoikaisäntä Lekusen kanssa pirtin pöydän ääressä. Lekunen kertoo laittaneensa lehteen ilmoituksen emännöitsijän paikasta. Taloon saatu ruma ja kyssäselkäinen nainen teki ensi töikseen sekasotkuruokaa kutsuen sitä irlantilaiseksi muhennokseksi. Paksupohja yrittää saada isäntää myymään maatilansa. Isäntä vastaa Paksupohjan myyntikehotukseen kiertäen mutta torjuen. Tämän talot metsät eivät humise Paksupohjalle. Laajuus 14 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 26.7.1954 Seuraava osio on hahmotusta lukuun Keväällä ja sen otsikkona on "Alkusuunnitelmaa "Puut" varten". Tekstin lopussa on huomautus: "Loppu ei ole vielä selvillä". Laajuus 2 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 27.9.1954 Luvussa Keväällä Artturi Paksupohjan pirttiin tulee tuntematon nainen, jolla on asiaa isännälle. Nainen on Artturin Lapin sodan aikainen lemmitty, joka vaatii elatusrahaa yhteiselle lapselle. Välikohtaus sysää Artturin metsäjobbauksen käyntiin. Tekstillä ei ollut alunperin otsikkoa, Esko Viirret [EV] on lisännyt otsikon käsikirjoitukseen. Laajuus 52 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 30.3.1955 Luku Metsää ja uskoa taustoittaa sitä, miksi ennen varakkaasta Aatu Tervassavusta on tullut resuinen jätkä. Lestadiolaisisä on taivasosansa pelossa myynyt omaisuuttaan. Aatu yrittää pelaamalla saada lisää rahaa, mutta onni ei ole myöten, hän häviää aina. Esko Viirret [EV] on lisännyt otsikon käsikirjoitukseen. Laajuus 52 sivua Kirjoituspaikka ja aika Piippola 14.1.1955 Nimeämätön luku kertoo Aatusta, joka törmää työnjohtajaan ja työtarjoukseen. Aatu saa samalla yöpaikan. Teksti katkeaa kesken lehtiön loppuessa: "Myöskin hän oli menettänyt isäinsä maan, kuten Aatu Tervassavukin. Sitä ei oltu saarnailtu." Koko luvun nimi on Aatu Tervassavun taivallusta. Laajuus 5 sivua Kirjoituspaikka ja -aika ei ole tiedossa
Akkuna ja tie. Päntän äijän vajoaminen. Käsikirjoitukset lokakuu 1946
maaseutuväestö
kyläyhteisöt
hengenpelastus
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu poikittain siniviivoitetusta vihkosta leikatuille suikaleille, joista muutama sivu on repeytynyt. Dokumentti sisältää käsikirjoitukset kahteen novelliin. Dokumentin yhteyteen digitoidussa kirjekuoressa on epätarkkoja tietoja novelleista. Novellissa Akkuna ja tie nimetön tarkkailija katselee ikkunasta kylän raitille ja näkee erilaisia hahmoja kulkemassa asioillaan. Samalla valaistuu sotavuosien jälkeinen maaseudun elämä. Laajuus 13 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 15.10.1946 Julkaistu ensimmäisen kerran nimellä Akkuna ja maantie julkaisussa Työn Joulu (1946). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Päntän äijän vajoaminen Toropais-seppä tulee ulkoa aamukuselta ennustaen olevan sopiva keli Päntän äijän vajoamiselle yksiöisen jään pinnalta veteen. Hän on oikeassa ja pelastaa Päntän äijän jälleen kerran hukkumiselta ja vie tämän omaan pirttiinsä virkoamaan. Seppä arvelee jokasyksyisen vajoamisen syyksi Päntän yksivakaisen elämän. Tämä on Haanpään tunnetuimpia novelleja, johon palataan jatkuvasti huumorin näytteenä ja symbolisena tekstinä, suomalaisen sisun monumenttina. Laajuus 19 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 25.10.1946 Julkaistu ensimmäisen kerran Kansan Kuvalehdessä (46/1946) ja sen jälkeen kokoelmassa Heta Rahko korkeassa iässä (Otava 1947). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989).
Jono. Käsikirjoitus helmikuu 1945 Sirkussankari. Osa käsikirjoituksesta maalis-heinäkuu 1945 Ihme. Käsikirjoitus heinäkuu 1945
huijaus
pula-ajat
nälkä
alkoholijuomat
Digitoitu dokumentti sisältää kuusi pientä ruutulehtiötä, joista kolme ensimmäistä ja viimeinen ovat Kulutusosuuskuntien Keskusliiton kannellisia lehtiöitä n:o 4, muut kaksi Rafael Haarlan avolehtiöitä n:o 103. Lehtiöt sisältävät osan romaanin Sirkussankari käsikirjoituksesta ja kahden novellin käsikirjoitukset. Novellissa Jono kerrotaan siitä, kuinka Alkon myymälä eli niin sanottu pitkäripainen on avattu sotavuosien jälkeen. Jo aamuyöstä ennen avaamista on ovelle alkanut muodostua jonoa. Entinen korpraali, nyt pelkkä Antti Isolintu hyödyntää tilannetta ja onnistuu myymään paikkansa jonossa useaan kertaan tienaten runsaat tuhat markkaa, jolla voi elää mukavasti. Teksti kuuluu korpraali Isolintu -sarjaan sen viimeisenä tekstinä. Tekstissä oleva maininta torista viittaa Ouluun. Haanpää oli itse jonottamassa viina-annostaan Oulun torin laidassa olleessa Alkon myymälässä. Laajuus 17 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 6.2.1945 Julkaistu ensimmäisen kerran Kansan kuvalehdessä (9/1945). Sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Romaani Sirkussankari on Pentti Haanpään kirjailijauran erikoisin tapaus, josta on kerrottu pääpiirteissään Vesa Karosen teoksessa Haanpään elämä (SKS 1985) ja Matti Salmisen teoksessa Pentti Haanpään tarina (Into 2013). Sirkussankarissa kerrotaan akrobaatti, ilmavoimistelija ja hammastaiteilija J. E. Huttusesta, joka esiintyi sirkuksissa ja myös itsenäisesti seisoen käsillään kolmen olutpullon päällä ja laulaen tässä asennossa ooppera-aarioita. Erityisen tunnettu hän oli hammasvoimistaan. Huttunen kiskoi kokonaisia linja-autoja vahvalla purukalustollaan. Huttunen kirjoitti omaelämäkertansa, mutta arveli tarvitsevansa stilisointiapua ja pyysi Haanpäätä tähän työhön. Haanpään päiväkirjan mukaan kirjailija vastasi pyyntöön myöntävästi 21.2.1945, luki tekstin 23.-24.2.1945 ja ilmoitti 25.2.1945, että haluaa tekijänpalkkiosta 90 prosenttia. Huttunen palautti sopimuksen 9.3.1945, ja Haanpää aloitti kirjoitusprosessin 10.3.1945. (Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät, Into 2016). Sodanjälkeinen aika oli Haanpäällä runsaan viinankäytön aikaa ja päiväkirjan päiväyksissä on ristiriita: käsikirjoituksen ensimmäinen päiväys on 9.3.1945 ja siinä merkintä "Sirkussankarin suunnittelua (J. E. Huttusen mukaan)". Kirjoitusprosessin kulkua voi seurata päiväkirjasta. Haanpää lähti 22.5.1945 matkalle Oulun kautta Iisalmeen, Savonlinnaan ja Kuopioon. Taskulehtiöt olivat mukana ja romaani eteni. Haanpää palasi Piippolaan 5.6.1945. Syynä matkaan oli riitaisa avioelämä ja odotettavissa oleva tyttären syntymä. Haanpää ei ollut hyväksynyt Ailin raskaaksi tuloa. Lehtiöiden viimeinen päiväys on 6.7.1945. Lopputarkastus oli 10.7.1945, käsikirjoitus lähti eteenpäin 18.7.1945. Välillä oli pitkiä taukoja Haanpään ryyppyreissujen takia. Laajuus noin 500 lehtiönsivua Kirjoituspaikka ja -aika 10.3.-6.7.1945 Sirkussankari julkaistiin J. E. Huttusen nimellä vuonna 1946 (Matkakirja). Novelli Ihme kertoo voimamies ja akrobaatti Kalle Laksosta, joka yhyttäytyy Taikuri-Jussin mukaan. Rahattomat miehet menevät kahvilaan lämmittelemään. Taikuri-Jussi pyytää sisään astuvaa vanhempaa körttiläismiestä antamaan taskustaan korttipakan. Körttiläismies vastaa loukkaantuneena, ettei hänellä milloinkaan ole ollut kortteja. Kun hänen taskustaan kuitenkin löytyy korttipakka, mies lähtee naurunremahduksen saattelemana ulos. Jussi vaatii tästä tempusta läsnäolijoilta kolehtia, jolla miehet saavat ostettua kahvia ja voileipiä. Kun Kalle kuulee tempun salaisuuden, hän kuitenkin pettyy suuren ihmeen kutistuttua pieneksi vilungiksi. Novelli on irrotettu romaanista Sirkussankari erilliseksi novelliksi ansaintamielessä. Kirjailija lähetti jutun 11.7.1945 Ensio Rislakille (Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät, Into 2016). Todennäköisesti ajatus oli, että se julkaistaisiin Kansan Kuvalehdessä, jonka vakituinen avustaja Haanpää silloin oli, mutta tiettävästi juttua ei ole julkaistu. Kukaan ei havainnut, että Huttusen nimellä julkaistun romaanin päähenkilö on juuri Kalle Lakso, teksti meni täytenä Haanpään juttuna. Laajuus 14 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 11.7.1945 Julkaistu ensimmäisen kerran kokoelmassa Heta Rahko korkeassa iässä (Otava 1947). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989).
Aineiston julkaimiseen muualla on pyydettävä lupa Pentti Haanpään tekijänoikeuksien omistajalta.
Novelleja. Käsikirjoituksia tammi-maaliskuu 1950
lakot
väkivalta
ydinaseet
hyväntekeväisyys
modernisaatio
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu poikittain tilikirjaan, jossa on sinisiä ja punaisia sarakkeita. Haanpää on tehnyt sivuista nipun, joka ei ole kokonaan järjestyksessä. Tekstissä on sanankorjauksia ja lyhyitä kappaleita on pyyhitty yli. Dokumentti sisältää neljän novellin käsikirjoitukset. Novelli Topias Aatsingin kapina kertoo Topiaksesta, joka seuraa lakkolaisten marssia. Topias ajattelee olevansa sivullinen, mutta joutuu silti lakkolaisten ohella poliisin väkivallan kohteeksi. Novellissa viitataan suoraan elokuussa 1949 tapahtuneeseen Kemin Lautiosaaren lakkomarssiin, jonka poliisit tukahduttivat väkivaltaisesti ja jossa kuoli kaksi lakkoilijaa. Novelli on Haanpään suorimpia poliittisia kannanottoja, joskin se on verhottu hänelle ominaiseen ironiaan. Periaatteellinen kysymys onkin siinä, voiko suurissa tapahtumissa olla sivullinen. Laajuus 11 sivua Kirjoituspaikka ja -aika ei ole tiedossa Ilmestynyt ensimmäisen kerran julkaisussa Vappu: Demokratian vappujulkaisu (1950). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Kiveä ja kukkia kaksi herrasmiestä keskustelee hautausmaan penkillä sodan välttämättömyydestä ja sen mahdollisuudesta ydinaseiden aikakaudella. Toinen miehistä näkee sodan olevan ihmisen luonnossa, toinen esittää rauhanohjelman sodasta sotaa vastaan, aseiden vääntämisestä sotahullujen käsistä. Laajuus 6 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 31.3.1950 Julkaistu teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989). Hyväntekeväisyyttä kertoo liikemies Hyvöläisestä, joka kohtaa tiellä raahustavan vanhan ukon. Hyvöläinen ottaa ukon rattailleen ja yhdessä he kiertävät taloja. Hyvöläinen huijaa taloista rahaa tekaistulla tarinalla ukon kurjaan kohtaloon vedoten. Kyllästyttyään puuhaan Hyvöläinen lähettää ukon tiehensä ja pitää saadut rahat ja toteaa vielä, että oikeastaan hänen olisi pitänyt vaatia ukolta ruoka- ja kyytirahaa. Tekstissä ei ole otsikkoa ja se katkeaa kesken virkkeen lähellä loppua. Vihkossa ei ole julkaistun novellin viimeistä virkettä. Laajuus 11 sivua Kirjoituspaikka ja -aika ei ole tiedossa Julkaistu ensimmäisen kerran Kansan Tahdossa (30.4.1950). Ilmestynyt myös kokoelmassa Atomintutkija ja muita juttuja (Otava 1950) ja teoksessa Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Radioihme kauppias Polso on ensimmäisenä kyläläisenä hankkinut radion. Iisakki Vähäpuheinen lähtee katsomaan tätä ja palattuaan väittää kuulleensä radiosta, mitä hänen vaimonsa ja naapurin eukko ovat hänestä juorunneet. Tämän jälkeen naiset kulkevat viikkokausia suut supussa, kunnes totuus paljastuu. Huumoristinen tarina tematisoi salakuuntelua, minkä George Orwell toi esille vuonna 1949 ilmestyneessä romaanissaan Vuonna 1984. Haanpää saattoi olla asioista tietoinen esimerkiksi tilaamansa The Observer-lehden kautta. Laajuus 15 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 22.1.1950 Julkaistu nimellä Iisakki Vähäpuheinen ja radioihme ensimmäisen kerran Yhteisvoimin-lehdessä (2/1950), myös kokoelmissa Iisakki Vähäpuheinen (Otava 1953) ja Kootut teokset 8 (Otava 1989).
Päiväkirja Kiinan matkalta huhti-kesäkuu 1953 Muistiinmerkintöjä vuosilta 1953-1955
kulttuurimatkailu
päiväkirjat
muistiinpanot
Kiina
Peking
Digitoitu dokumentti sisältää kaksi oranssikantista ruudullista taskulehtiötä, joissa on numerot 1 ja 2 pienillä lapuilla etukannessa, näiden lisäksi vihkojen välissä on irrallinen keskikokoinen ruutuliuska sekä numerolla 3 merkitty keskikokoinen kiinalainen muistivihko. Dokumentti sisältää Haanpään päiväkirjaa suomalaisen kulttuurivaltuuskunnan Kiinan-matkalta vuonna 1953 sekä sekalaisia muistiinpanoja vuosilta 1954 ja 1955. Matkapäiväkirjamerkintöihin pohjautuen Esko Viirret on toimittanut teoksen Kiinalaiset jutut ja Kiinan-matkan päiväkirja (Otava 2001). Tässä teoksessa on myös Haanpään matkan varrelta perheelleen lähettämiä kirjeitä ja postikortteja. Ensimmäinen lehtiö sisältää mm. Suomi-Kiina-Seuran, Erkki Tantun ja Tuure Lehénin puhelinnumerot. Tanttu oli Otavan taiteilija ja Haanpään kirjojen kansikuvien tekijä, jonka luona Haanpää vieraili Kiinan matkaa edeltävänä iltana. Vierailusta syntyi legenda, jonka mukaan Haanpää olisi lähtenyt matkalle mukanaan alkon paperikassi, jossa kalossit ja kaksi pulloa jaloviinaa. Lehén oli Suomen kommunistisen puolueen pääideologi ja kustantamo Kansankulttuurin johtaja. Vihkossa on merkintöjä ruoka-ajoista Kiinassa sekä delegaation jäsenten puhelinnumeroja hotellissa. Päiväkirja alkaa päiväämättömällä muistivetäisyllä, joka on jatkoa lopussa olevalle muistiinpanon alulle. Varsinaiset merkinnät alkavat lentokoneen noustua ilmaan Seutulasta kohti Leningradia. Lehtiön loppupuolella on kiinalaisia kirjoitusmerkkejä ja lyhyitä muistiinpanoja liittyen käytännön asioihin matkan aikana. Laajuus 93 tekstisivua Kirjoituspaikka ja -aika 17.4.-11.5.1953 Vihkojen välissä digitoiduilla irrallisilla paperiliuskoilla on merkintöjä liittyen matkaan ja joihinkin novelliaiheisiin. Laajuus kaksi sivua Toisen lehtiön alussa on kiinalaisia kirjoitusmerkkejä ja merkintä shanghailaisesta näyttelijättärestä. Laajuus 74 sivua. Kirjoitusaika 12.5.-27.5.1953 Kolmas muistiinpanovihko on vihreään sidottu viivoitettu muistikirja, jonka kannessa on kiinalaisia kirjainmerkkejä, lintufiguureja ja vihreä tähti. Ensimmäisen aukeaman vasemmalla sivulla on kirjainmerkkejä ja oikealla sivulla Maon kuva. Vihko alkaa Kiinan matkan päiväkirjalla. Laajuus 70 sivua. Kirjoituspaikka ja -aika 28.5.-13.6.1953, viimeinen merkintä tehty Suomessa Päiväkirjan jälkeen on muistiinmerkitty laulu sekä useita muistiinpanoja tuttavilta, juttuja ja junttalauluja, jotka on osittain tarkoitettu tekstien aiheiksi ja ideoiksi. Merkintöjen jälkeen lehtiössä on Aholan Antin sisaren sulhasesta ristiinpukeutumisjuttu ja Eetu Heiskalalta saatu aihe lestadiolaismiehestä, jota Haanpää käytti romaaniluonnokseen Puut. Teksti jatkuu jutuilla Eetu Heiskalan kokemuksista armeija-ajoilta, joita Haanpää käytti Puut-teoksessa sekä muuta materiaalia, josta selviää hyvin että Eetu Heiskala oli Aatu Tervassavun mallina. Päiväkirjamerkinnöissä myös Isaak Tabellin jaarituksia. Hän oli Iisakki Vähäpuheisen mallina. Haanpää käytti Iisakin kokemuksia hiihtokilpailuista novellissa Hiihtourheilijana kokoelmassa Iisakki Vähäpuheinen (Otava 1953). Seuraavaksi vihkossa on viisi sivua shakkisiirtoja, välissä oululaisen taidemaalarin Väinö Tigerin karikatyyri Paavo Leinosesta Helsingissä 1954 ja kirjeluonnos kansanhuoltoministeriön hintaosastolle koskien Johnson-ulkolaitamoottorin käypää hintaa. Loppuosassa on merkintöjä menoista Kiinan matkaan liittyen, osoitteita ja puhelinnumeroita sekä runositaatti. Laajuus parikymmentä sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 18.10.1953 ja 15.9.-29.11.1954 ja 4.7.1955
Jauhot. Osa käsikirjoituksesta heinä-elokuu 1949 Kultakesä. Käsikirjoitus vuodelta 1949
katovuodet
kultakuume
hätäapu
lappi
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu tekijän itse leikkaamille valkoisille huokoisille pienehköille paperiliuskoille, alussa teksti on kirjoitettu kosmoskynällä, lopussa lyijykynällä. Tekstissä on pyyhitty yli muutamia sanoja ja virkkeitä. Dokumentti sisältää seitsemän katkelmaa romaanin Jauhot käsikirjoituksesta sekä novellin Kultakesä käsikirjoituksen. Romaanissa Jauhot Jaako Kortteinen ja Juhani Lunki keittävät pontikkaa hätäapujauhoista ja juopottelevat. Kun Rämeen Mari joutuu lähtemään kasterahan puutteessa tyhjin toimin pappilasta, kirkkoherra Borgh saa idean ottaa korvauksen toimituksistaan hätäapujauhoina. Veija Kataja kunnanmiehenä pidättää kirkon korvaukset palkkajauhoista. Kun hän tuo yhtä pussukoista pappilaan, siellä kerjäämässä ollut Pöllön Riita kuulee papin käskevän renkiään viemään jauhot hevosensa appeeksi. Riita menee Polson kauppaan ja levittelee siellä uutista, kuinka pappilan Mustan kyljet kiiltävät sen saadessa köyhille tarkoitettuja jauhoja. Kirkkoherra haastaa juorun alullepanijat Riitan ja Rämeen Marin syyskäräjille herjauksesta ja kunnianloukkauksesta. Mari kulkee kirkolle Golgatan tietään kauniina syyspäivänä lautamiehen tuotua kanteen mökkiin. Arkana korven asukkina Mari on ensin aikonut olla menemättä, mutta lautamies on sanonut lain kouran noutavan omansa pois. Käräjäpaikkana toimii Polson kauppakartano. Oikeudenkäynnissä Mari ja Riita ovat avuttomina vastaamassa ilman asianajajaa. Riita saa yllyttäjänä yhdeksän kuukautta, säestäjä Mari puoli vuotta. Kertoja siirtää lopuksi näkökulman yleistävälle tasolle. Kuvernöörin suuri ajatus, hätäapujauhot, jatkavat vaikutustaan vuosikymmenten päähän. Marin kokemusten takia hänen pojastaan tulee Kairanmaan ensimmäisiä sosialisteja, ja hän kaatuu sisällissodassa 1918. Myös Marin vankilassa syntyneestä pojasta tulee työväenliikkeen mies, joka usein palaa vankilaan. Äitinsä ei voi ymmärtää sitä, kun poika ei ole murhannut tahi varastanut. Laajuus 18 + 12 + 13 + 14 + 29 + 10 + 21 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 12.7., 18.7., 19.7., 21.7., 2.8., 4.8., 6.8.1949 Romaani Jauhot on ilmestynyt vuonna 1949 (Otava), sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Kultakesä kaupunkilainen konttoristi Antti Ryky lukee lehdestä Lapin uusista kultalöydöistä. Ryky saa lopputilin ja lähtee Helmi-Päkilän kanssa ottamaan osansa rikkauksista. Teksti katkeaa kesken sanan "Ruumis tuntui ruhjoutu-/neelta", keskeytynyt lause ei sisälly lopulliseen tekstiin. Laajuus 14 sivua Kirjoituspaikka ja -aika ei tiedossa. Novelli Kultakesä on ilmestynyt ensimmäisen kerran julkaisun Urheilukuvasto joululiitteeessä (1949), julkaistu myös kokoelmissa Atomintutkija ja muita juttuja (Otava 1950) sekä Kootut teokset 7 (Otava 1989).
Kiinalaiset jutut. Osa käsikirjoituksesta heinäkuu 1953- toukokuu 1954
valtuuskunnat
matkapäiväkirjat
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu lyijykynällä valkoisesta konekirjoituspaperista itse leikellyille liuskoille, osittain koneella kirjoitetulle matkakirjan käsikirjoitukselle, jopa konekirjoitustekstin rivinväleihin. Teksti on kirjoitettu myös jostakin lihasten ja hermoston toimintaa käsittelevästä kellertävästä monisteesta itse leikellyille liuskoille. Tekstissä on jonkin verran sanan ja korkeintaan virkkeen mittaisia ylipyyhkimisiä ja korjauksia. Liuskat ovat osittain mielivaltaisessa nipussa ja teksti katkelmallista, joten kokonaisuutta on vaikea hahmottaa. Dokumentti sisältää lukuja matkakirjasta Kiinalaiset jutut ja Kiinan matkan päiväkirja (Otava 2001). Tekstit on julkaistu teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989). Suuri muuri Laajuus 11 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 8.4.1954 Teksti ei sisälly tällaisenaan matkakirjaan. Vappumarssi Pekingissä, julkaistu nimellä Vappu: Ihmisjangtse Laajuudesta ei selkoa Futseling: Monttu Laajuus 10 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 15.7.1953 Taidekoulu ja muinainen runoilija Laajuus 11 sivua Kirjoitusaika 10.4.1954 Silkkimato sisältää kaksi osaa, Lihava kehrääjä ja Kuvakudontaa Laajuus 12 sivua Kirjoitusaika 10.4.1954 Kalliobudda, julkaistu nimellä Kalliobuddha Laajuus 12 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 17.7.1953 Chi Paishi ja harakkapari Laajuus viisi sivua Klassillisesta oopperasta Laajuus yhdeksän sivua Lu Hsyn sisältää kolme osaa Elämästä, Ah Q ja Pekingiläinen talo Laajuus 12 + 17 + 6 sivua Kirjoitusaika 4.-6.5.1954
Kivet. Käsikirjoitus tammi-helmikuu 1941 Pilapuu. Käsikirjoitus vuodelta 1941
puukauppa
petos
malminetsintä
erotiikka
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu Haanpään itse leikkaamille valkoisille huokoisille, pienehköille paperiliuskoille lyijykynällä. Muutamia sanan ja virkkeiden pyyhkimisiä. Dokumentti sisältää Kivet-nimisen tarinan ja novellin Pilapuu käsikirjoituksen. Kyseessä on jatko digitoituun dokumenttiin Novelleja. Käsikirjoituksia vuodelta 1940-1941. Rengit Lauri Väri ja Lötjönen näkevät Anna-Liisan kättelevän Murasta. Pilton pirtissä isäntä ja Muranen haastelevat maatalouden vaivoista. Nuoremman isännän mukaan olisi paras myydä kaikki ja muuttaa kaupungin valoihin ja iloihin. Vaikka Muranen on kosioreissulla, hän ei pidä ajatuksesta että vanhat Piltot ovat tyrkyttämässä Anna-Liisaa rintamaalle Murasen ökytaloon. Anna pyytää Lauria aittaan ja panee Amerikan arkussa olleet kivet tämän taskuun. Lauri kysyy Annalta lähteekö tämä kulkurin matkaan (viittaus tunnettuun elokuvaan ja lauluun Kulkurin valssi). Tekstistä puuttuu lopullisessa teoksessa oleva sivun mittainen katkelma, jossa on kuvattu geologi Kihnun kohtaaminen ja malminetsintäaiheen virittely. Kahden viikon päästä geologi kertoo, että Laurin kivet sisältävät kuparikiisua ja nikkelimalmia. Geologi pestaa Laurin geologisen toimikunnan palvelukseen ja Lauri saapuu takaisin Pilton pihaan. Vanha isäntä ei innostu ajatuksesta, että kaivos nousee hänen mailleen. Geologi Kihnulle selviää, että kivet ovatkin peräisin Amerikasta. Aitan vieressä oleva siirtolohkare vaikuttaa kuitenkin mielenkiintoiselta, kun sitä kumauttaa vasaralla. Lauri hyväksytään lopulta PIlton vävymieheksi. Vuosia myöhemmin Lauri ja Anna-Liisa palaavat takaisin paikkaan, josta on kasvanut kaivoskaupunki. Lauri on jopa saanut oman patsaan malmilöydöksen takia. Tekstissä ei ole otsikkoa. Tekstin tausta ja muut osat esitetty tiedostossa Novelleja. Käsikirjoituksia vuodelta 1940-1941. Aiheen pohjaa on 1930-luvulla suhteellisen lähelle Piippolaa perustettu Otanmäen kaivos ja sen yhdyskunta. Amerikkalaisen kaivostyön kurjuus voi osaltaan olla sukutradition muistumaa Haanpään sedän Otto Birger Haanpään kohtalosta. Tämä kuoli vuonna 1904 kaivosonnettomuudessa Minnesotassa. Laajuus 2 + 21 + 18 + 18 + 27 + 29 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 21.1., 23.1., 25.1., 4.2., 8.2. ja 11.2.1941 Kivet on julkaistu teoksessa Kootut teokset 6 (Otava 1989). Novellissa Pilapuu Virsun ukko tuo äkeässä pakkassäässä ylimaista kuuden hevosen vetämänä mahtavaa mastohonkaa tarkoituksena kaupata se merenrantakaupungin retariporvareille. Ukko epäilee, meneekö se kaupaksi, koska on sisältä ontto. Isollatorilla ovat odottamassa patruunat Sovio, Montin, Rein ja Durchmann. Tähän teksi katkeaa, tekstin jatko on digitoidussa dokumentissa Pilapuu. Osa käsikirjoituksesta tammikuu 1941. Kivet. Osa käsikirjoituksesta. Tekstissä on alku ja se päättyy virkkeeseen "Oli siinä nyt patruunilla kerrankin oikea puidenpuu, josta niille vängälläkin tulee kina ja kilpailu". Laajuus 7 sivua Kirjoituspaikka ja -aikaa ei mainita, koska teksti loppuu kesken Novelli Pilapuu sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989).
Jauhot. Osa käsikirjoituksesta heinä-elokuu 1948 Novelleja. Käsikirjoituksia syys-lokakuu 1948 Apuraha-anomus syyskuu 1948
huutolaisuus
kullankaivuu
armeija
Digitoitu dokumentti on ruskeakantinen pieni ruutulehtiö, joka on kirjoitettu lyijykynällä. Dokumentti sisältää kolme katkelmaa romaanin Jauhot käsikirjoituksesta ja neljän novellin käsikirjoitukset. Tekstissä on paljon sanankorjauksia ja muutaman rivin ylipyyhkimisiä. Kaunokirjallisten tekstien välissä on apuraha-anomus Alfred Kordelinin säätiölle 3.9.1948. Tekijä ei ilmaise summaa, vaan pyytää sitä, mitä tuolloin jaetaan. Apurahalla on tarkoitus tehdä isompaa kaunokirjallista työtä varten kotimainen matka (todennäköisesti Kainuuseen Jauhojen takia). Aikaisemmin saamansa 15 000 markan apurahan pontimeksi Haanpää ylpeänä viittaa julkaisseensa kolme teosta: Yhdeksän miehen saappaat (1945), Jutut (1946) ja Heta Rahko korkeassa iässä (1947). Otsikolla Jauhot nimetyssä katkelmassa Juhani Lunki palaa tyhjin toimin kirkolta, jossa hän on yrittänyt ostaa kauppias Polsolta jauhoja. Hinta on ollut liian kova. Suolakalansa hän on vaihtanut tupakkaan. Teksti alkaa kesken sanan "Täten Juhani Lunki tyytyi tekemään loppu/puolen jauhonetsintämatkaansa vain ajatuksissaan". Juhani on nähnyt Kurtin kuivattamia pettulevyjä, mutta kertoja vakuuttaa ironisesti sen ajan olevan ohi, jolloin nälkämaan kansa on vain petun, oljen ja jäkälän varassa. Kunnanesimies Veija Kataja kirjoittaa anomuksen kuvernöörille hätäavun saamiseksi. Kuvernööri saa kyllä kirjeen, mutta päättääkin antaa avun jauhoina. Niistä lähtee nälkä ilman välikäsiä ja ne uusintavat työvoiman. Jauhoista löytyvä navanalushuumori on osa Haanpään ehdottoman materialistista maailmankatsomusta: elämä on vain aineen muodonmuutoksia. Kolmenkymmenen reen jono Kairan rahdinajajia lähtee nousemaan meren rannalta kuvernöörikaupungista kohti nälkämaita lastinaan nuo maagiset jauhosäkit. Teksti päättyy lauseeseen "missä asiat järjestettiin näköjään niin hulttiomaisesti.." Laajuus 8 + 14 + 11 sivua Kirjoitusaika 23.7. ja 6.8.1948, kolmannen katkelman päiväyksestä ei ole tietoa, koska teksti katkeaa kesken Jauhot ilmestyi vuonna 1949 (Otava), sisältyy kokoelmaan Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Kulta-Hermanni kevään tullessa nimipäähenkilö lähtee Lapin yliperille huuhtomaan kultaa, kuten hän on tehnyt joka kevät kolmenkymmenen vuoden aikana. 31. kerralla Hermanni ei palaa, eikä hänestä saada koskaan mitään tietoja. Hän on kadonnut tunturiin vanhojen saamelaisten ja mahtihirvaiden tapaan. Eukko avaa Hermannin arkun ja upottaa järveen siellä säilytetyt malmikivet. Laajuus 16 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 21.9.1948 Ilmestynyt kokoelmassa Atomintutkija ja muita juttuja (Otava 1950) ja sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Kadonneet penningit paksu rovasti pudottaa vahingossa kinkerien päättyessä rahapennosia lattialle. Lihavana ja arvovaltansa takia hän ei halua kontata niiden perään, joten hän käskee lukkarin, suntion ja kinkeritalon isännän ryömiä rahasia etsimään. Kyseessä on haanpääläinen anekdootin muotoon verhottu isku papiston ahneutta vastaan. Laajuus 11 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 22.9.1948 Ilmestynyt kokoelmassa Atomintutkija ja muita juttuja (Otava 1950) ja sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Hevoskauppoja on tarina Aatusta, entisestä orvosta, joka ostaa hevosen, jolla voisi ratsastaa kotikyläänsä. Aatu tekee huonot kaupat ja joutuu vaihtamaan hevosen lehmään, mutta joutuu myymään tämänkin. Lopulta Aatu on entistäkin köyhempi. Laajuus 23 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 24.9.1948 Ilmestynyt kokoelmassa Atomintutkija ja muita juttuja (Otava 1950) ja sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Aatun muistiin jäänyt mummo arka ja puhdasmielinen sotamies Aatu (ehkä sama kuin edellisessä tarinassa) tutustuu Sauna-Kaijaan, joka pyytää Aatun luokseen ja alkaa lähennellä tätä. Aatu kauhistuu Kaijan vanhuutta ja torjuu lähentelyt. Hän vihjaa kaverilleen Ristiharjulle mahdollisuudesta ja Ristiharju tarttuu tilaisuuteen. Kaija on muunnelma Yhdeksän miehen saappaiden Kirje-Katariinasta. Lopulta Aatu ja Ristiharju pääsevät siviiliin ja Kaija jää katselemaan heitä saunansa pikku ikkunasta (joka vertautuu hänen vulvaansa). Kaija vertautuu Aatun mielessä lihavaperäiseen hämähäkkiin eli miestensaalistajaan. Laajuus 19 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 7.10.1948 Ilmestynyt kokoelmassa Atomintutkija ja muita juttuja (Otava 1950) ja sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989).
Muistiinmerkintöjä. Toukokuu 1940 Sallimuksen sormi. Käsikirjoitus kesäkuu 1940 Korpisotaa. Osa käsikirjoituksesta kesä-heinäkuu 1940
talvisota
sodankäynti
pakkanen
kuolema
Digitoitu dokumentti on vihreäkantinen ruudullinen taskulehtiö, joka on kirjoitettu lyijykynällä, korjaukset on osin tehty kosmoskynällä. Dokumentti sisältää muistiinpanoja, novellin Sallimuksen sormi käsikirjoituksen ja osan romaanin Korpisotaa käsikirjoituksesta. Sotaromaanissa on muutaman rivin suttauksia, yleensä vain sana korvattu toisella. Viimeisellä sivulla ylösalaisin käännettynä pari lyhyttä lisäystä. Takakannen kääntöpuolella on Aili Haanpään päiväämätön kirjelappu, lähetelappu paketista, jossa oli pakkaskintaat ja uusi piippu. Lehtiön alussa on Haanpään muistiinpanoja talvisodan kokemuksista. Näitä ei ole julkaistu koosteessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2016), jossa on kirjailijan muut talvisotaan liittyvät muistiinpanot. Laajuus 19 sivua. Kirjoituspaikka ja -aika Kuusamo 17.5.1940 Novellissa Sallimuksen sormi talvisodan kuolemanväsynyt komppania majoittuu kirkkoon. Majapaikka sisältää symbolisia ja metaforisia merkityksiä. Se on kummitusmainen, mutta silti ihmisten hirsihuone, ei niinkään Herranhuone. Kirkko tuntuu kodikkaalta, mutta siellä pitäisi myös julistaa rauhaa, eikä kirkon tulisi osallistua sotapropagandaan. Nyt siellä nukutaan, vaikka ennen sekin oli synti. Tulee hälytys, ilman herrat (ei Taivaan herrat) ovat liikkeellä. Sota on valistanut kasvonsa, ei Herra. Haanpäälaiseen tapaan katse on matalalla, ei sotaherrojen karttojen ja strategisten laskelmien äärellä. Nimimotiivin mukaan sallimuksen sormi on kirjoittanut, ettei se salli yhtäaikaa "maineikasta sotaa ja mahtavia kirkkoja". On selvää, ettei tällaista iskua farisealaista sotauhoa vastaan keskellä talvisotaa voitu julkaistu muualla kuin Vapaa-ajattelija-lehdessä. Laajuus 8 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Pulkkila 13.6.1940 Ilmestynyt julkaisussa Vapaa-ajattelija (1/1940), sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Romaanista Korpisotaa on vihkossa yhdeksän katkelmaa. Tekstin otsikkona on "Sotakuvausta (maailmaa varten alottaen 18.6.40)". Toisen katkelman viimeiselle sivulle on lisäyksenä motiivi sotamiesten evakuoidessa taakse päin vedetystä sairaalasta kaikenlaista valkoista vaatetavaraa lumipuvuiksi. Viimeinen pätkä katkeaa kesken virkkeen "Sen tummasta tai kirkkaasta vatsasta kilpistyivät kaikki tavalliset luodit, ja se oli nopea kuin sukkulainen, kuin ihmisen ajatus". Laajuus 6 + 15 + 13 + 7 + 25 + 4 + 16 + 4 + 2 sivua Kirjoitusaika 18.6., 22.6., 2.-7.7.1940 Romaani Korpisotaa ilmestyi vuonna 1940 (Otava), sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989).
Nykyaikaa. Osa käsikirjoituksesta elo-marraskuu 1941 Kirje marraskuu 1941
jatkosota
sankarivainaja
uskottomuus
lotat
Digitoitu dokumentti on ruskehtava ruudullinen taskulehtiö, joka on kirjoitettu sekä lyijy- että kosmoskynällä. Lehtiö sisältää novellien käsikirjoituksia kokoelmasta Nykyaikaa (Otava 1942). Novellissa Vanki hevoskersantti Tannertöminä odottaa levottomana lauttaa viemään asevelvolliset ja hevoset järven yli. Moottorivene tuo lotjaa, jossa on venäläisiä sotavankeja. Kun haavoittunutta vankia kannetaan maihin, tämä ryntää nuotion luokse lämmittelemään. Toinen kantajista suuttuu, mutta toinen ihailee vangin uskallusta ja tarjoaa tälle tupakan. Katkelma alkaa kesken tekstin. Laajuus kahdeksan sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 8.8.1941 Sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Novelli Miina ja helvetinkone kuvaa asemasodan arkea miehitetyssä Karjalassa. Sotamies näkee toisen sotilaan viikatteen osuvan kesken heinänteon miinaan, eikä miehestä jää mitään jäljelle. Hän oivaltaa silloin, ettei mitään rauhaa ole, se on vain näennäistä. Bunkkerissa sotamies kuulee tikitystä epäillen vihollisen asettaneen helvetinkoneen, jonka kellolaite tikittää. Hän ryntää ulos, kunnes muistaa kuulleensa tuon äänen ennenkin. Kyseessä oli vain hyönteinen, seinäseppä, jota kutsutaan kuolemankelloksi. Laajuus 12 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 15.8.1941 Julkaistu ensimmäisen kerran Seurassa (41/1941). Sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Novellissa Syysilta teltassa sotamiehet tappavat aikaa kosteassa teltassa hiirien seassa. Miehet profetoivat sodan loppumista ja kirjuri suunnittelee omatekoista kunniamerkkiä, Lonkan ristiä, mutta asetoverit muistuttavat paljon yleisemmästä rististä niille, jotka ovat päässeet perille sankarivainajan hautaan. Miehet keksivät vaihtoehtoisia tapoja keittää kahvit. Kahvi virkistää profetoimaan, että sota loppuu pian, mutta niin on ennustettu usein ennenkin. Sotamies miettii, että rauhan työhön ei tahdo löytyä polttoainetta, mutta ihmisten tappamiseen kyllä säästelemättä. Laajuus 9 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 12.9.1941 Julkaistu ensimmäisen kerran Seurassa (45/1941). Sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Novellissa Pyhiinvaellus autosotamies ottaa kyytiin lääkintälotan, joka on menossa katsomaan sulhasensa hautaa. Tulee ilta ja partisaanivaaran takia he joutuvat yöpymään tyhjässä automiesten majapaikassa. Lotta ja sotamies viettävät yön yhdessä, ja vaikka lotta on aamulla katuvainen, miehen mielestä sota muutenkin sysää kaikki arvot pois paikoiltaan ja tapahtuu laskemattomia asioita. Lopussa mies miettii, näkeekö hän enää tyttöä, jolle hänellä oli vakavaa sanottavaa. Laajuus 15 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 13.10.1941 Sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Sotamies kyntää on tarina sotamiehestä, joka kyntää aurallaan maata ja katselee sodan tuhoamaa maisemaa. Tapahtumapaikkana on rajantakainen Karjala, tarkasti ottaen Lonkka ja siinä viitataan Martiskaan ja Lönnrotiin. Sotilaan mielestä auran jälki on sittenkin väkevämpi kuin pommin. Haanpää on tulkinnut väärin nimen Martiska puhuessaan Martiska-muorista laulamassa Lönnrotille. Lonkan suuri runonlaulaja Martiska Karjalainen oli partasuu uros, joka porovarkauden takia tuomittiin Oulussa ja kuoli vankeudessa Helsingissä. Laajuus 12 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 16.10.1941 Julkaistu ensimmäisen kerran Kuluttajain lehdessä (48/1941). Sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Novellien Sotamies kyntää ja Loma välissä on kuuden rivin muistiinpano rintaman tosielämästä. Kenttäapteekkari sanoo Lonkassa Martalle, että "en minä enää sinusta välitä, sinä olet aina tiellä kädet levällään, että kolonna seisattukoon minun perääni". Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 2.11.1941. Loma on novelli sotamiehestä, joka on lähdössä lomalle. Junassa mies kuulee jonkun olevan huolissaan naisten moraalista, nämä kun roikkuvat saksalaisten kainalossa ja iskevät silmää jopa ryssäsotavangeille. Miehelle asia ei kuulu, hän on menossa tapaamaan vaimoansa Lyyliä. Mies päättää yllättää vaimonsa ja löytää tämän istumasta toisen miehen polvella. Mies suuttuu ja suuntaa kapakkaan räyhäämään, hän alkaa kaivata ikuista sotaa ja aseveljiensä seuraa. Hän kuitenkin ajattelee olevansa myös itse syyllinen. Jos hän olisi soittanut etukäteen, vaimo olisi ottanut hänet asianmukaisesti vastaan. Mies ei enää edellytä ehdotonta uskollisuutta, vaan sitä, ettei hänen tarvitsisi tietää pettämisestä. Laajuus 27 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 19.-23.11.1941 Julkaistu ensimmäisen kerran Seurassa (5/1942). Sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Novellin Loma teksti keskeytyy kesken virkkeen, kun Haanpää kirjoittaa kirjeen vaimolleen. Syynä oli se, että hän oli kotipuolen lomalaisen ilmoituksesta saanut tiedon, että "sinun eukkosihan on paksuna". Tyly kirjeteksti sisältää vakuutuksen, ettei Haanpää tahdo isäksi, koska jälkeläisten saattaminen maailmaan on rikos, josta hän itse on kärsinyt Jobin tavoin vanhempiensa takia. Hän kehottaa Ailia teettämään abortin. Kirjettä ei ole ehkä koskaan lähetetty. Laajuus kuusi sivua Kirjoituspaikka ja -aika 19.11.1941 Julkaistu teoksessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2015).
asemasota
sotakirjallisuus
yksitoikkoisuus
Digitoitu dokumentti on oranssinvärinen taskulehtiö (KK Oy), jossa joillakin sivuilla on punakynällä pelimerkintöjä. Dokumentti sisältää novellin Korsussa käsikirjoituksen. Korsussa on kodikasta. Nurkassa jatkuu ikuinen korttipeli ja ulkoa kuuluu kaukainen konekiväärin nakutus kuin ompelukoneesta. Salamasodasta ei ole enää tietokaaan. Ihmiskunnan ylle ahkeroidaan jotakin uutta. Sotamies Lohna jykertää kirjettä vaimolleen, mutta ei saa mitään aikaan, kun ei ole mitään uutta kerrottavaa. Sairaslomalla kotona Lohnaa piikiteltiin siitä, että hän pakoilee sotaa, mutta Lohna vastasi, että seuraavaksi rintamalle viedäänkin neidit ja vanhat miehet miinanpolkijoiksi. Lottakanttiinissa juodaan mustaa kahvin korviketta ja suulas vanhempi nainen toivoo, ettei sota kestäisi niin kauan kuin ensimmäinen maailmansota. Lohna vaipuu uneen ja hänet herätetään vartiota varten. Taas taustalla naksuttaa kaukainen konekivääri. Laajuus 15 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 23.2.1942 Novelli on julkaistu kokoelmassa Nykyaikaa (Otava 1942), sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989).
Kiinalaiset jutut. Osa käsikirjoituksesta touko-heinäkuu 1954
matkakirja
reportaasi
kommunismi
vallankumous
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu Arvi Karisto Oy:n taskulehtiölle (AaKoy 112). Tekstissä on jonkin verran sanan, korkeintaan virkkeen mittaisia ylipyyhkimisiä ja korjauksia ja muutamia lisäyksiä. Dokumentti sisältää lukuja matkakirjasta Kiinalaiset jutut (Otava 1954), joka sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Lu Hsun (jatko). Alkaa kesken virkkeen "kiinalaiseksi, silloin kun se valvoi täällä kaupan vapautta, kukisteli kapinoita ja isännöi." Laajuus 10 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 7.5.1954 "Kenelle kellot soivat?". Otsikkoon viittaava John Donnen aforismin sitaatti on kirjoitettu lehtiön viimeiselle sivulle ylösalaisin. Laajuus 25 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 13.5.1954 Tekstissä ei ole otsikkoa, myöhemmin nimeksi on annettu Uutta säätyä. Lisätty keskelle virkettä "Kantohihnat juoksivat kuitenkin herkeämättä / ja kantajain laulu hymisi matalana ja pitkäveteisenä. Liikettä ja laulua - eikö se ole elämää? / Mitättömän vähäiseltä näytti multamäärä hartioilla keikkuvissa koreissa jne." Laajuus 13 riviä Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 27.5.1954 Junassa, myöhemmin nimeksi vaihdettu Juna kulkee. Laajuus 9 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 21.6.1954 Otsikoimaton katkelma, joka myöhemmin saanut nimekseen Lippu. Laajuus 2 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 22.6.1954 Otsikoimaton katkelma, joka myöhemmin saanut nimekseen Hiljaisia teitä. Laajuus 3 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 22.6.1954 Otsikoimaton katkelma, joka myöhemmin saanut nimekseen Uittojätkiä ja teetä. Laajuus 4 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 25.6.1954 Otsikoimaton katkelma, joka myöhemmin saanut nimekseen Eteläisintä. Laajuus 2 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 25.6.1954 Otsikoimaton katkelma, joka myöhemmin saanut nimekseen Sammakot ja vuori. Laajuus 5 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 25.6.1954 Otsikoimaton katkelma, joka myöhemmin saanut nimekseen Viljaa ja sen korjuuta, Matkanpää. Laajuus 3 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 25.6.1954 Otsikoimaton katkelma, joka myöhemmin saanut nimekseen Lastentarha. Katkelmassa on hiukan ylipyyhintöjä. Laajuus 14 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 27.6.1954 Kirja Laajuus 11 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 2.7.1954
Korpelaisen mökkipäiväkirja vuosilta 1951-1955
päiväkirja
kalastus
vierailut
Digitoitu dokumentti on mustakantinen keskikokoinen muistiinpanovihko. Dokumentti sisältää Haanpään päivittäismerkintöjä Pyhännän Korpelaisessa vuosina 1951-1955. Ensimmäisellä sivulla Haanpään käsialalla: Korpelaisen kirja, seuraavalla kirjoituskoneella versaalikirjaimin: KORPELAISEN MÖKKIPÄIVÄKIRJA. Merkinnät on tehty lyijykynällä, sivulla 22-23 kuulakärkikynällä. Pentti Haanpään merkintöjen jälkeen erilliselle sivulle on liimattu lappu, jossa lukee "Muistiinpanoja Elämän tieltä, Aili Haanpää". Ilmeisesti aikomuksena oli tehdä niitä lisää, mutta mukana on vain yksi lappu 27.9.1955, joka keskeytyy kesken lauseen (jatko puuttuu). Aili Haanpää toteaa pienen perheen olevan hajallaan, Elsa Oulussa Merikosken yhteiskoulussa, Isä Korpelaisessa ja hän itse Piippolan kodissa. "Mutta onpa hyvä kulkuväline Äidillä: on oma pikku Moskvitsh-auto. Sillä luistelen menemään aina kun tulee ikävä ja on aikaa ja asiaakin. Tänään tiistaina lähden Lamujärvelle Isän luo." Lapsekas ilmaisu viittaa siihen, että muistiinpanot oli tarkoitettu Elsalle. Ensimmäisellä merkintäsivulla on mökin hankintahistoria ja kuvaus rakentamisesta maarekisterinumeroa myöten. Ostettu 11.7.1950 Aarne Ahlgrenilta. Viimeinen päiväkirjamerkintä, joka on tehty 30.9.1955, on seuraava: "Pilvistä, eteläistä, eukko lähti. - 1:si siima syötteihin". Haanpää oli laskemassa pitkäsiimaa Isolla Lamujärvellä, kun matka päättyi veneen kaatumiseen ja kirjailijan hukkumiseen. Vihkon lopussa on Haanpään päivittäiset tarkat merkinnät pyydetyistä kalansaaliista painoineen grammalleen takautuvassa vuosijärjestyksessä 1955-1951. Viimeisellä sivulla on kalalajeittain saaliskalojen kokonaismäärä, esim. ahven 819 kpl jne. Tämän alla on yhteenveto Korpelaisessa vietetyistä päivista 1951-55. Laajuus noin sata sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 2.5.1951-30.9.1955 Päiväkirjaa ei ole julkaistu.
Novelleja. Käsikirjoituksia vuosilta 1946-1947
maailmankatsomus
herännäisyys
novellit
Digitoitu dokumentti on ruskehtavakantinen kuittivihko (Th. Wulff Oy). Teksti on kirjoitettu ensin irti repäistyjen kuittien kapeaan kantaan, sitten pitkille kuittisivuille poikittain. Kirjoitettu osin lyijy-, osin kosmoskynällä. Dokumentti on hyvin vaikeaselkoinen, lukujen alut ja loput ovat miten sattuu, kokonaisuudesta on vaikea saada selvää. Pitkillä kuittisivuilla teksti juoksee aukeamittain siten, että ylhäällä ja alhaalla kulkee eri tarina. Dokumentti sisältää kahdeksan novellia. Novellit Kämpän rakentajat ja Metsäkissan tarina ovat kokoelmasta Atomintutkija ja muita juttuja (Otava 1950), muut kokoelmasta Heta Rahko korkeassa iässä (Otava 1947). Novellissa Heta Rahko korkeassa iässä Heta Rahko potee asiakaskatoa ja jättää Nevalan kylän ja talon, missä on asunut nyt jo kuolleen Ansalan Annan kanssa. Kierrellessään ja harjoittaessaan hierojan ja kupparin tointa Heta saa eräässä kirkonkylässä vanhan muorin hoidettavakseen. Jutustellessaan muorin kanssa Heta saa idean väittää olevansa yli yhdeksänkymmenvuotias Pehkos-Pekan leski ja kotoisin Tornionjokilaaksosta Ruotsin puolelta. Heta hankkiutuu vähitellen varakkaan Pehkosen suvun tuttavaksi. Kun juhlitaan Hetan väitettyä satavuotissyntymäpäivää, ohi kulkeva nevalalainen isäntä tunnistaa Hetan ja ilmoittaa tämän oikean iän. Ensimmäinen särö Hetan huolellisesti rakentamaan identiteettiin on syntynyt. Novelli liittyy Kauneuden kirous -romaanin Ansalan Annan tarinaan. Heta on Haanpään tunnetuin muunnelma naisveijarista, pikarasta. Laajuus 24 sivua pitkiä kuittilomakkeita, teksti loppuu kesken lauseen ja jatkuu dokumentin lopussa olevilla kuitinkannoilla, joita on 50 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 10.3.1946 Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Sanan seurauksia on tarina mustanpörssin kauppiaasta Eetusta, joka matkustaa Järven pitäjään ruumisarkussa ja pelästyttää muut kuorma-autossa matkaavat. Kun aletaan olla kotikulmilla, Eetu sanoo arkusta kolealla äänellä: "Jokohan tuo olisi pysäysaika?". Seuraa yleinen kauhistus ja Eetu laskeutuu huomaamatta arkusta alas siksikin, ettei tarvitsisi maksaa kyydistä ja välttääksen poliisien tarkastuksia. Tapaus jää kummittelemaan seudun kansanperinteeseen. Näin Eetu sai kostetuksi mukana matkaavalle Mäen emännälle, joka on kauan sitten loukannut häntä, pientä orpopoikaa (nimimotiivin sanan seuraus). Laajuutta ei pysty arvioimaan, koska teksti on vihkossa niin epämääräisessä järjestyksessä Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 26.11.1946 Ilmestynyt ensimmäisen kerran julkaisussa 100: novellilukemisto (1/1947). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Renki ja hevonen Aapelus kyntää kylmässä syksyisessä rankkasateessa, kunnes isäntä tulee keskeyttämään työn, koska säälii hevostaan. Aapeluksen isäntä määrää jäämään työhön. Isännän maailmankatsomus on sellainen, että hevonen on hänelle arvokas, rengistä ei ole väliä; tälle maksetaan vain tehdystä työstä. Laajuus 17 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 22.3.1947 Julkaistu ensimmäisen kerran Työnjuhlassa (1947). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novelli on julkaistu saksaksi nimellä Aapelusse kosten nichts (Aapelit eivät maksa mitään), novellin julkaisutiedot puuttuvat. Kämpän rakentajat on juttu Hyöky-Hanneksesta, joka on määrätty rakentamaan nuoren kaverin kanssa kesäaikaan tukkikämppää tulevaa talvea varten. Yksinäinen mies nauttii luonnosta ja rauhasta, eikä voi ymmärtää nuorempaansa, jonka silloin tällöin pitää soutaa järven yli kylille huvituksia etsimään. Hannes on nuoruudessaan menettänyt toisen silmänsä, kun hänellä tytön aittaan pyrkiessä ja sen lukkoa auki räplätessä lipsahti puukko silmään. Hannes tietää, että talvella kämpässä on elämää ja luteitten armeijakin saapuu lainomaisesti. Laajuus 19 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 23.7.1947 Julkaistu ensimmäisen kerran Demokraattisen Kansan Kalenterissa (1948). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Metsäkissan tarina on novelli metsään siirtyvästä kotikissasta, joka tappaa heinäsuovassa majailleen pässin rajussa taistelussa. Kissan syötyä muutaman päivän jäistä lihaa, kanahaukka huomaa sen ja seuraa kaksintaistelu. Kissa kuolee ja haukka haavoittuu ja jää liikkumattomana lumituiskuun. Luonnon armoton kiertokulku jatkuu. Kuuluu korpin ääni ja kettu saa etäällä vainun. Teksti loppuu kesken virkkeeseen "Se alkoi tuskissaan pyöriä lumessa, omituista, päätöntä kulkua, pientä ympyrää." Tämä on Lumirimpan ohella Haanpään tunnetuin eläintarina, jota pidetään näytteenä hänen biologisesta maailmankatsomuksestaan. Laajuus 43 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 12.8.1947 Julkaistu ensimmäisen kerran Työväen Joululehdessä (1947). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Kanava Jupe-niminen mies muistelee toverilleen aikaa, kun mistään ei saanut töitä. Lopulta valtio ojensi auttavan kätensä varatyönä teetettävän kanavan kaivuun muodossa. Se pelasti monet; nyt jo männyntaimi versoo suolla ja kuokkaukko on rouhaissut peltotilkun aukean laitaan. Jupe ei silti voi ymmärtää pulan loppua muuten kuin sillä, että ihmiskunta ryhtyi valmistamaan suurta lahtiaan, toista maailmansotaa. Teksti on niin epämääräisessä järjestyksessä, että sen laajuutta on mahdoton määrittää. Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 4.2.1947 Julkaistu ensimmäisen kerran julkaisussa Vappu : Demokratian vappujulkaisu (1947). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Sata körttiläistä körttiläiset ryhtyvät auttamaan köyhää uskonveljeään laventamalla kuokkien hänen peltoalaansa. Tilannetta tarkkaileva maankulkija, jolla ei ole uskonnollista vakaumusta, myöntää näyn olevan niin mahtava, että se on tehdä hänestäkin körttiuskovaisen. Vihkossa teksti on niin epämääräisessä järjestyksessä, että sen laajuutta on mahdotonta sanoa. Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 4.3.1947 Julkaistu ensimmäisen kerran Kiilan aikakauslehdessä 40-luku (3/1947). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Herätyksiä seitsemän jätkän ryhmä saapuu rankkasateessa tukkikämppään. Vanha Juntunen kertoo kummitustarinan metsäpirusta, joka aikoinaan herätti hänet iskemällä niin napakasti, että näkyi kuin piiskan jälki kantapäästä päälakeen. Liiaksi lämmitetty reikäinen kamina sytyttää kämpän tuleen. Jätkistä nuorin, Rannan Simo, huomaa unohtaneensa kämppään liivinsä, jonka taskuissa olivat savotasta tienatut rahat. Kokeneemmat miehet lohduttavat rahan olevan roskaa, jota tienataan lisää, mutta ei säästellä. Simo heittää saappansakin tuleen alkaen tallustella avojaloin kohti Kairan kirkonkylää. Novelli kuuluu Rannan Simosta kertovaan sarjaan, josta Haanpää suunnitteli 1930-luvulla romaania tai laajaa kertomusta, mutta tarinat jäivät irrallisiksi novelleiksi. Laajuus 19 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 4.3.1947 Julkaistu ensimmäisen kerran Kansan Kuvalehdessä (7/1947). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989).
lukeminen
kirjoittaminen
alkoholinkäyttö
Digitoitu dokumentti on Liiketyöntekijäin liiton julkaisema ja Weilin & Göösin kustantama almanakka, joka on sidottu kangaskansiin. Vasemmassa yläkulmassa on ammattijärjestön logo, oikeassa alakulmassa merkintä "P. Haanpää". Vuoden 1946 almanakka on punakantinen. Aili Haanpää oli Liiketyöntekijäin liiton jäsen ollessaan Piippolan osuusmeijerikkönä ja mahdollisesti vielä toimiessaan osuuskassan hoitajanakin. Pentti Haanpää oli avustanut jutuillaan liiton Liiketyöläinen-lehteä vuodesta 1943 alkaen. Almanakka on nimetty saksalaisen kirjailijan Hans Falladan (oik. Rudolf Ditzen, 1893-1947) romaanin päähenkilön mukaan. Romaani Kleiner Mann, was nun? ilmestyi vuonna 1932 ja se suomennettiin vuonna 1937 nimellä Mikä nyt eteen, Pinneberg? Romaanissa pikkuporvari tuntee ahdistusta Weimarin ajan Saksassa työläisten ja porvariston välissä löytämättä omaa ideologiaansa. Siksi juuri Pinnebergit olivat kaikkein alttiimpia nousevalle natsismille. Vuonna 1946 Liiketyöläinen-lehti vaihtoi nimensä Liiketyöntekijäksi, mikä kuvastaa Pinneberg-mielialaa. Se, että liiketyöläiset kutsuivat itseään Pinnebergeiksi ja halusivat olla työntekijöitä, ei työläisiä, osoittaa heidän pikkuporvarillista mentaliteettiaan. Vuoden 1946 päiväkirjamerkinnät ovat almanakassa sivuilla 20-124. Haanpään kassakirja on sivuilla 194-196 ja 203-207. Haanpään tulot ja menot ovat sivuilla 206-207. Kirjanpidosta käy ilmi, että Haanpää antoi vaimolleen Ailille säännöllisesti huomattavan osan tuloistaan. Menopuolen tärkeimmät erät olivat viina ja peli. Päiväkirjamerkinnät on julkaistu teoksessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2016).
Digitoitu dokumentti on Liiketyöntekijäin liiton julkaisema ja Weilin & Göösin kustantama almanakka, joka on sidottu kangaskansiin. Vasemmassa yläkulmassa on ammattijärjestön logo, oikeassa alakulmassa merkintä "P. Haanpää". Almanakassa on merkintöjä osin lyijy-, osin kosmoskynällä. Vuoden 1947 kirjan kannet ovat harmaat. Aili Haanpää oli Liiketyöntekijäin liiton jäsen ollessaan Piippolan osuusmeijerikkönä ja mahdollisesti vielä toimiessaan osuuskassan hoitajanakin. Pentti Haanpää oli avustanut jutuillaan liiton Liiketyöläinen-lehteä vuodesta 1943 alkaen. Almanakka on nimetty saksalaisen kirjailijan Hans Falladan (oik. Rudolf Ditzen, 1893-1947) romaanin päähenkilön mukaan. Romaani Kleiner Mann, was nun? ilmestyi vuonna 1932 ja se suomennettiin vuonna 1937 nimellä Mikä nyt eteen, Pinneberg? Romaanissa pikkuporvari tuntee ahdistusta Weimarin ajan Saksassa työläisten ja porvariston välissä löytämättä omaa ideologiaansa. Siksi juuri Pinnebergit olivat kaikkein alttiimpia nousevalle natsismille. Vuonna 1946 Liiketyöläinen-lehti vaihtoi nimensä Liiketyöntekijäksi, mikä kuvastaa Pinneberg-mielialaa. Se, että liiketyöläiset kutsuivat itseään Pinnebergeiksi ja halusivat olla työntekijöitä, ei työläisiä, osoittaa heidän pikkuporvarillista mentaliteettiaan. Almanakka sisältää lyhyitä päiväkirjamerkintöjä. Muistion henkilöosoitteissa on mainittu mm. Prof. Dr. St. Pazurkiewicz, Lodz, Polska; kirjailija (L.A) Salava, Helsinki, joka oli vanha Tulenkantajien lehden julkaisija. Almanakassa on päiväkirjamerkintöjä sivuilla 20-124, kassakirjaa sivuilla 194-203 ja tulot ja menot sivuilla 206-207. Almanakkamerkinnät on julkaistu teoksessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2016).
Digitoitu dokumentti on Liiketyöntekijäin liiton julkaisema ja Weilin & Göösin kustantama almanakka, joka on sidottu kangaskansiin. Vasemmassa yläkulmassa on ammattijärjestön logo, oikeassa alakulmassa merkintä "P. Haanpää". Almanakassa on merkintöjä osin lyijy-, osin kosmoskynällä. Vuoden 1945 kirjan kannet ovat karmosiininpunaiset. Aili Haanpää oli Liiketyöntekijäin liiton jäsen ollessaan Piippolan osuusmeijerikkönä ja mahdollisesti vielä toimiessaan osuuskassan hoitajanakin. Pentti Haanpää oli avustanut jutuillaan liiton Liiketyöläinen-lehteä vuodesta 1943 alkaen. Almanakka on nimetty saksalaisen kirjailijan Hans Falladan (oik. Rudolf Ditzen, 1893-1947) romaanin päähenkilön mukaan. Romaani Kleiner Mann, was nun? ilmestyi vuonna 1932 ja se suomennettiin vuonna 1937 nimellä Mikä nyt eteen, Pinneberg? Romaanissa pikkuporvari tuntee ahdistusta Weimarin ajan Saksassa työläisten ja porvariston välissä löytämättä omaa ideologiaansa. Siksi juuri Pinnebergit olivat kaikkein alttiimpia nousevalle natsismille. Vuonna 1946 Liiketyöläinen-lehti vaihtoi nimensä Liiketyöntekijäksi, mikä kuvastaa Pinneberg-mielialaa. Se, että liiketyöläiset kutsuivat itseään Pinnebergeiksi ja halusivat olla työntekijöitä, ei työläisiä, osoittaa heidän pikkuporvarillista mentaliteettiaan. Almanakka sisältää lyhyitä päiväkirjamerkintöjä valmiisiin päivämääriin. Muistion henkilöosoitteissa on mainittu mm. Turtiainen (Arvo; Kiilan puheenjohtaja); Huttunen, Oulu (hammastaiteilija, jonka romaanin Sirkussankari Haanpää editoi), Vala (Erkki; Tulenkantajat lehden päätoimittaja 1930-luvulla ja Haanpään romaanin Isännät ja isäntien varjot kustantaja). Almanakassa on päiväkirjamerkintöjä sivuilla 20-124, kassakirjaa sivuilla 183-197 ja 200-201 sekä tulot ja menot sivulla 202. Almanakkamerkinnät on julkaistu teoksessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into).
Digitoitu dokumentti on Liiketyöntekijäin liiton julkaisema ja Weilin & Göösin kustantama almanakka, joka on sidottu kangaskansiin. Vasemmassa yläkulmassa on ammattijärjestön logo, oikeassa alakulmassa merkintä "P. Haanpää". Almanakassa on merkintöjä osin lyijy-, osin kosmoskynällä. Vuoden 1948 kirjan kannet ovat punaiset. Aili Haanpää oli Liiketyöntekijäin liiton jäsen ollessaan Piippolan osuusmeijerikkönä ja mahdollisesti vielä toimiessaan osuuskassan hoitajanakin. Pentti Haanpää oli avustanut jutuillaan liiton Liiketyöläinen-lehteä vuodesta 1943 alkaen. Almanakka on nimetty saksalaisen kirjailijan Hans Falladan (oik. Rudolf Ditzen, 1893-1947) romaanin päähenkilön mukaan. Romaani Kleiner Mann, was nun? ilmestyi vuonna 1932 ja se suomennettiin vuonna 1937 nimellä Mikä nyt eteen, Pinneberg? Romaanissa pikkuporvari tuntee ahdistusta Weimarin ajan Saksassa työläisten ja porvariston välissä löytämättä omaa ideologiaansa. Siksi juuri Pinnebergit olivat kaikkein alttiimpia nousevalle natsismille. Vuonna 1946 Liiketyöläinen-lehti vaihtoi nimensä Liiketyöntekijäksi, mikä kuvastaa Pinneberg-mielialaa. Se, että liiketyöläiset kutsuivat itseään Pinnebergeiksi ja halusivat olla työntekijöitä, ei työläisiä, osoittaa heidän pikkuporvarillista mentaliteettiaan. Almanakka sisältää päiväkirjaa sivuilla 19-123, kassakirjaa sivuilla 190-201 ja tulot ja menot sivuilla 202-203. Almanakkamerkinnät on julkaistu teoksessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2015).
kaunokirjallisuus
tarinat
joulu
lahjat
84.2 (ykl)
Haapala, Onni
Keuruun kaupunginkirjasto
nahkiainen
pyynti
Haapala, Tapani
Nakkilan kunnankirjasto
Nahkiaisen pyyntivälineenä käytettävä merta
pyyntivälineet
merrat
Hurulan sahan toimintasta ja työntekijöistä v. 1957
Hurulan saha
Artikkeli Huittisten Kotiseutuyhdistyksen toimittamassa Huittisten Joulu-lehdessä vuodelta 2006
Haapanen, Matti
50 vuotta maakuntaliitto-toimintaa Keski-Suomessa
Haapanen, Olli
Taiteilija Pekka Suhosen virikkeellinen ja värikäs elämä
Pallo-Pojat, ilmiö Haapamäellä jo 60 vuotta
Keuruu-Multia laturetki sujuteltu vuodesta 1957
Vaissin tilan huikea kehitys kaalikääryletehtaaksi
Värit hehkuvat taiteilija Veikko Koskisen maalauksissa
Sambakarnevaaleista Hotelli Keurusselän juhlavuoden viettoon
Ukonselän Koivusaaren Kalapirtti : kyläläisten virkistyspaikasta turistikohteeksi
Kunnallisneuvos Viljo Peuran taistelu Alkio-opistosta
Peura, Viljo
Alkio-opisto
kunnallispolitiikka
Peura, Mika
runot
dikter
Leino, Eino
Urho Haapasen runo Eino Leinolle. --- Eino Leinolle. Lennelköön sun laulusesi säkeninä säihkyten alle joka kurkihirren, [...] jokaisen! Lämmintä se liehtokohon, niin tuulet keväällä; sytytelköön sydämiä nuorten sekä mieliä! Kaikukoon sun kanteleesi vielä kauan – toivon ma. Pysyös kuin tähän asti miesnä, miesten keralla! Kiitos, kiitos laululoistas kiitos taitohestasi! Tiedän, että sulle lausun kiitoksen mä kansani. Urho Haapanen
Haapanen, Urho
fin
Haavio, Ari
maatalousyrittäjät
järjestöt
historiikit
Laukaa
Haavisto, Riitta
Hyvärinen, Riitta (virh.)
Referoitu teos: Riitta Haavisto: Alla vihreiden viirien: Laukaan maataloustuottajat 1920-2010, Maataloustuottajien Laukaan yhdistys MTK-Laukaa, 2010.
Vanhoista häätavoista Orimattilan pitäjässä
tapakulttuuri
historia
kulttuurihistoria
Orimattila
Häämenojen kuvausta 1800-luvun loppupuolelta.
Hagfors, Ernst A.
Suomalaisen Kirjallisuuden Seura
äänitteet
äänitiedostot
Hämeenlinna
1700-luku
Tyko Hagman kuvailee tässä katkelmassa Hämeenlinnan asukkaiden elämäntapoja 1700-luvun alkupuolella, kun kaupunki oli vielä vanhalla paikallaan linnan vierellä. Mitenkään hienoa elämää ei kaupungissa Hagmanin mukaan tuohon aikaan vietetty. Esimerkiksi juopottelu oli varsin yleistä, mutta myös yleisesti hyväksyttyä ajanvietettä. Äänitteen on toteuttanut Lasten ja nuorten kulttuurikeskus ARX vuonna 2010, lukija Veikko Pulli.
Hagman, Tyko
Julkaistu painettuna kirjassa: Hagman, Tyko, Kunnallis-historiallinen kertomus Hämeenlinnan kaupungista. - Hämeenlinna : Hämeenlinnan kaupunki (Osakeyhtiö Hämäläisen kirjapaino), 1900.
Hämeenlinnan kaupunginkirjasto
Häme
henkilöhistoria
kuvernöörit
maaherrat
puistot
Rehbinder, Otto Karl
Paroni Otto Carl Reinhold Rehbinder (1797–1873) toimi Hämeenlinnassa Hämeen läänin kuvernöörinä eli maaherrana vuosina 1841–1862. Tarmokas ja velvollisuudentuntoinen Rehbinder toimi aktiivisesti mm. köyhäinhoidon ja luonnosuojelun hyväksi, mutta erityisesti hänet muistetaan Hämeenlinnan Kaupunginpuiston eli Parkin perustajana ja rakennuttajana. Äänitteen on toteuttanut Lasten ja nuorten kulttuurikeskus ARX vuonna 2010, lukija Veikko Pulli.
1830-luku
tulipalot
Tyko Hagman kertoo kaupunkihistoriassaan hämeenlinnalaisten ponnistuksista kaupungin historian tuhoisimman tulipalon sammuttamiseksi. Vuoden 1831 suurpalossa tuhoutui lopulta kolme neljäsosaa kaupungin koko rakennuskannasta. Kirkkoa lukuun ottamatta kaikki tärkeimmät rakennuksen paloivat. Vain kaupungin kaakkoiskulmalla osa rakennuksista säästyi tulelta. Äänitteen on toteuttanut Lasten ja nuorten kulttuurikeskus ARX vuonna 2010, lukija Veikko Pulli.
Kunnallis-historiallinen kertomus Hämeenlinnan kaupungista
kaupunkihistoria
hallinto
elinkeinoelämä
liike-elämä
rakennukset
kartat
paikallishistoria
1600-luku
Kirjailija, päätoimittaja Tyko Hagman (1849–1914) toimi Hämeenlinnassa sanomalehti Hämäläisen päätoimittajana vuosina 1898–1901. Hagman oli myös tuottelias kirjailija ja julkaisi mm. useita lasten satu- ja runokirjoja. Hagmanin oli tarkoitus aluksi kirjoittaa vain vuodesta 1898 kertova kunnalliskertomus. Kirjan esipuheessa hän kuitenkin kertoo ryhtyneensä omasta harrastuksestaan jo aiemmin keräämään tietoja Hämeenlinnan historiasta ja yhteiskuntaelämästä. Nämä tiedot hän sitten vielä laajennettuina liitti kertomukseensa, niin että siitä tuli lopulta ensimmäinen yleisesitys Hämeenlinnan kaupungin historiasta. Teoksen alkuosa Piirteitä Hämeenlinnan kaupungin historiasta käsittelee kaupungin historiaa sen perustamisesta aina vuoden 1831 tulipaloon asti. Kirjan keskiosa on alkuperäisen suunnitelman mukainen Kertomus Hämeenlinnan kaupungin kunnallis-taloudellisista oloista. Viimeinen osa Tietoja Hämeenlinnan kaupungin yhteiselämän eri aloilta esittelee kaupungin vanhimpia kouluja, yhdistyksiä ja yrityksiä.
Julkaistu kirjana: Hämeenlinna : Hämeenlinnan kaupunki, 1900.
kansantarinat
kertomukset
Theodolinda Hahnssonin kertomus Pitkänniemen synnystä perustuu Hämeenlinnan seudulta peräisin olevaan kansantarinaan. Tarina kertoo Katumajärven Pitkäniemen synnystä kahden mahtavan hämäläisen, Aimon ja Kammon välisen taistelun tuloksena. Kertomus on julkaistu painettuna mm. teoksissa Pikku kertoelmia (1878) ja Kotikuusen kuiskehia (1. p. 1884). Äänitteen on toteuttanut Lasten ja nuorten kulttuurikeskus ARX vuonna 2010, lukija Panu Koskinen.
Hahnsson, Theodolinda
Julkaistu painettuna kirjassa: Hahnsson, Theodolinda: Pikku kertoelmia. - Hämeenlinna: Hahnsson, 1878.
romaanit
kirjailijat
Hämeenlinnaan sijoittuva romaani Martta ilmestyi WSOY:n kustantamassa Kodin kirjasto -sarjassa vuonna 1891.
Julkaistu kirjana: Porvoossa : Werner Söderström, 1891.
Kansalliskirjasto