Hämeenlinna ympäristöineen : matkailuopas
matkaoppaat
matkailu
nähtävyydet
Hämeenlinna
1920-luku
Hämeenlinnan lyseon maantieteen ja luonnonhistorian lehtori Albert Theodor Böök toimi aktiivisesti muuallakin kuin kouluelämässä. Matkaoppaan kirjoittaminen osoittaa, että hän oli kiinnostunut myös kaupungin matkailuolojen kehittämisestä. Erityisesti puistot olivat lehtorin sydäntä lähellä, ja matkaopas alkaakin Kaupunginpuiston ja muiden Hämeenlinnan puistojen esittelyllä. Muutkin kaupungin ympäristön luontokohteet, kuten Aulanko, "Ahveniston alppimaisema" ja Katumajärven ympäristö, pääsevät Böökin matkaoppaassa hyvin esille.
Böök, A. Th.
Julkaistu kirjana: Hämeenlinna : Hämeenlinnan matkailijayhdistys, 1927.
Hämeenlinnan matkailijayhdistys
messut
näyttelyt
ohjelmat
liike-elämä
kauppa
teollisuus
rakennukset
rakentaminen
1930-luku
1939
Hämeenlinnan kaupunki vietti vuonna 1939 perustamisensa 300-vuotisjuhlaa. Hämeenlinnan käsityöläis- ja tehtailijayhdistys järjesti saman vuoden kesäkuussa kahdeksanpäiväiset messut, joilla kaikki paikkakunnan ”huomatuimmat” liikkeet esittelivät palveluitaan ja tuotteitaan. Messujen tarkoitus oli ”antaa Hämeenlinnan elpyvälle käsityö- ja teollisuusliikkeelle uutta virikettä tuotannon kehittämiseen ja laajentamiseen ja ennen kaikkea kiinnittää suuren yleisön huomio paikkakunnan tuottajien kykyyn tarjota tarvitsijoille kunnollista tavaraa”. Messupaikkana toimi edellisenä vuonna valmistunut Keskuskansakoulun rakennus Lukiokadun varrella. Messuluettelo sisältää näytteilleasettajien luettelon lisäksi paljon ilmoituksia sekä laajan katsauksen Hämeenlinnan liike-elämän, teollisuuden ja rakennustoiminnan historiaan kaupungin perustamisesta alkaen. Messujulkaisussa kerrotaan myös ensimmäisistä käsityöläis- ja tehtailijayhdistyksen järjestämistä messuista vuonna 1933.
Julkaistu kirjana: Hämeenlinna : Hämeenlinnan käsityöläis- ja tehtailijayhdistys, 1939.
Hämeenlinnan käsityöläis- ja tehtailijayhdistys
äänitteet
äänitiedostot
1910-luku
Hattula
Kangasala
laivamatkailu
kartanot
maisema
sisävesiliikenne
Vuonna 1915 ilmestyneen Hämeenlinnan matkaoppaan loppuosassa on kuvaus Hämeenlinnasta Kangasalle ulottuvasta laivareitistä, jolla "uudet ajanmukaiset laivat välittävät säännöllistä liikennettä kesäiseen aikaan". Opas jakaa tietoa reitin varrella vastaan tulevista nähtävyyksistä alkaen Hämeenlinnan puistoista ja päätyen Kangasalan harjuille. Hugo Standertskjöldin omistama Karlbergin kartano eli Aulanko mainitaan maankuuluna matkailukohteena, ja myös muut reitin varrella olevat kartanot esitellään tarkasti omistajatietoineen. Äänitteen on toteuttanut Lasten ja nuorten kulttuurikeskus ARX vuonna 2010, lukija Panu Koskinen.
Hämeenlinnan matkailijayhdistys, toimittaja
Julkaistu painettuna kirjassa: Hämeenlinna : oppaaksi matkailijoille. - Hämeenlinna : Karisto, 1915.
Hämeenlinnan kaupunginkirjasto
Hämeenlinnan puhelinosakeyhtiön nimiluettelo vuonna 1926
puhelinluettelot
puhelinlaitokset
Hämeenlinnan puhelinosakeyhtiö
mainokset
ilmoitukset
yritykset
myymälät
Vuoteen 1926 tultaessa telefooni-osakeyhtiö oli muuttunut puhelinosakeyhtiöksi ja puhelinnumeroiden määrä Hämeenlinnan kaupungissa oli lisääntynyt kymmenessä vuodessa yli kahdella sadalla. Varattuja puhelinnumeroita oli 672 tämän puhelinluettelon ilmestyessä. Yhtiön jäsenet luetellaan edelleen sekä aakkosjärjestyksessä että numerojärjestyksessä. Aakkoselliseen luetteloon on nyt lisätty myös tilaajien katuosoitteet, joita vuoden 1916 puhelinluettelossa ei vielä ollut. Hämeenlinnan keskusasemaan liittyviä maaseutukeskusasemia on yli neljäkymmentä, ja puhelimien määrä maaseudulla on lisääntynyt merkittävästi. Puhelimen käyttöön annetaan luettelossa varsin perusteellinen opastus, ja myös puhelutaksat ovat selkeästi esillä. Syyne Kiviluodon kangaskauppa, I. Serginin parturiliike ja monet muut paikalliset liikkeet ja yritykset ovat lisäksi saaneet ilmoitustilaa puhelinluettelon sivuilta.
Julkaistu kirjana: Hämeenlinna : Hämeenlinnan puhelinosakeyhtiö, 1926.
liikerakennukset
elinkeinoelämä
paikallishistoria (historia)
Hämeenlinnan liike-elämä ja liikkeet -teos alkaa historiallisella katsauksella kaupungin elinkeinoelämään. Historiikin on kirjoittanut Väinö Hämeen-Anttila, ja se ulottuu vanhan kaupungin ajoista 1600-luvulta aina 1900-luvun alkupuolelle. Teokseen sisältyvät myös Arvi A. Kariston kirjoittamat Hämeenlinnan kauppayhdistyksen sekä Hämeenlinnan käsityöläis- ja tehtailijayhdistyksen lyhyet historiikit. Hämeenlinnan nykyiset liikkeet -otsikon alla esitellään kattavasti kaupungin 1910-luvun alun liike- ja teollisuusyritykset. Tässä osiossa luetellaan kaikki Hämeenlinnan huomattavimmat liikkeet, tehtaat, kaupat ja työpajat. Esittelyjä on yli 150 eri liikkeestä, ja useimmista liikerakennuksista on myös pieni valokuva. Teos antaakin monipuolisen kuvan kaupungin elinkeinoelämästä 1910-luvun alussa.
Hämeen-Anttila, Väinö
Julkaistu kirjana: Hämeenlinna : Arvi A. Karisto osakeyhtiö, 1911.
Arvi A. Karisto osakeyhtiö
Karisto, Arvi A.
osoitteet
hakemistot
kalenterit
Hämeenlinnan neljäs osoitekalenteri ilmestyi vuonna 1923. Esipuheen mukaan kalenteri on kuitenkin vasta kaupungin kolmas osoitekalenteri. Edellisen kalenterin ilmestymisestä (v. 1915) oli kulunut kahdeksan vuotta, ja julkaisijat viittaavatkin poikkeuksellisiin aikoihin, joiden takia uuden kalenterin julkaiseminen on viivästynyt. Osoitteiden määrä ei tällä välillä ollut kuitenkaan merkittävästi lisääntynyt, vaikka monia muutoksia osoitteisiin oli luonnollisesti tullut. Uudessa kalenterissa on kaikkiaan noin 2600 osoitetta. Aakkosellisen osoiteluettelon lisäksi kalenteri sisältää luettelon taloista ja talonomistajista, liike- ja ammattiluettelon sekä virastojen, yhdistysten ja koulujen luettelot. Kalenterin lopussa on vielä mm. ote kaupungin poliisijärjestyksestä sekä pika-ajurien taksat. Hämeenlinnan 1920-luvun yrityksiin ja liike-elämään voi tutustua myös kalenterin alussa ja lopussa olevien ilmoitus- ja mainossivujen avulla.
Aulanko
Suomen matkailijayhdistyksen Hämeenlinnan haaraosasto Yleisen autoliiton Hämeenlinnan seudun osaston avustamana julkaisi vuonna 1934 matkaoppaan Hämeenlinnasta ympäristöineen. Opas esittelee runsaiden kuvien kera kaupungin ja ympäröivän maaseudun nähtävyyksiä. Erityisesti Aulanko oli 1930-luvulla suosittu matkailukohde, ja se saa tässäkin oppaassa paljon huomiota. Tärkeimpinä nähtävyyksinä luetellaan Hämeen linnan lisäksi kaupungin kirkko, Hämeenlinnan museo, kirjastotalo ja Wetterhoffin kotiteollisuusoppilaitos sekä puistoista Toripuisto, Tähtipuisto ja Kaupunginpuisto.
Suomen matkailijayhdistyksen Hämeenlinnan haaraosasto Yleisen autoliiton Hämeenlinnan seudun osaston avustamana
matkailureitit
1915
Turistföreningen i Finland julkaisi vuonna 1915 matkaoppaan, joka sisältää seitsemän reittiehdotusta Suomessa matkaileville. Reitteihin 5 ja 6 sisältyy käynti myös Hämeenlinnan kaupungissa, jossa kehotetaan tutustumaan erityisesti Kaupunginpuistoon ja Aulankoon.
Julkaistu kirjana: Helsingfors : Turistföreningen i Finland, 1915.
Turistföreningen i Finland
lihanjalostusteollisuus
lihavalmisteet
makkarat
teollisuusyritykset
tuoteluettelot
Wilenius K. G.
Vuonna 1889 perustetun K. G. Wileniuksen makkaratehtaan tuoteluettelossa on monenlaisia makkaroita ja lihatuotteita, jotka tehdas valmisti noudattaen lihan käsittelyssä "mitä ankarinta puhtautta". Wilenius kuoli vuonna 1912, jonka jälkeen hänen leskensä jatkoi yritystä. Wileniuksen makkarakauppa sijaitsi Hämeenlinnassa osoitteessa Kasarmikatu 3, myöhemmin Birger Jaarlin kadulla.
K. G. Wilenius makkaratehdas
Julkaistu painettuna: Hämeenlinna, [s.a.].
hinnastot
luettelot
puunjalostus
maakulkuneuvot
Tuominen K. J.
Tuulos
K. J. Tuominen valmisti Tuuloksessa ajelukärryjä.
K. J. Tuominen
Julkaistu painettuna: Hämeenlinna, 1937.
puunjalostusteollisuus
Hämeenlinnna
1940-luku
Pienimuotoisesta sahaustoiminnasta vuonna 1907 aloittaneen tuuloslaisen Mikko Kaloisen (1885–1949) liiketoiminta kattoi lopulta kolme sahaa ja puutavaratehtaan. Kaloisen puutavaravarasto, höyläämö ja laatikkotehdas toimi Hämeenlinnassa. Liikkeen painetussa vähittäismyyntihinnastossa esitellään kaupan oleva puutavara. Vaikka kyseessä on hinnasto, hintatietoja ei kuitenkaan ole luettelossa valmiiksi painettuina.
T:mi Mikko Kaloinen
Julkaistu painettuna: Hämeenlinna : (Suomalainen kirjapaino osakeyhtiö), 1943.
hinnasto
makeiset
makeisteollisuus
elintarviketeollisuus
Pohjola-Koitto
Tunnettu viipurilainen makeistehdas Pohjola-Koitto siirsi toimintansa Hämeenlinnaan talvisodan alettua. Vuoden 1942 hinnastossa esitellään tehtaan makeisvalikoima karamelleista suklaarasioihin. Hinnat ovat Kansanhuoltoministeriön määräämiä.
Pohjola-Koitto Oy
Julkaistu painettuna: Hämeenlinna, 1942.
kuvastot
betoniteollisuus
sementtiteollisuus
rakennusteollisuus
Hilpi Kummila
Rakennusmestari Hilpi Kummila siirsi Terijoen liikkeensä Hämeenlinnaan vuonna 1924. Kummilan sementtivalimotuotteisiin kuului enimmäkseen erilaisia betoniputkia, mutta myös mm. kukkamaljakoita ja portinpylväitä oli tarjolla. Liikkeeseen kuuluivat myös rakennusosasto ja puuseppäosasto.
Rakennusmestari Hilpi Kummilan rakennusliike ja sementtivalimo
Parola
Puunjalostusliike Aron & Railon valikoimissa oli vuonna 1931 mm. yli kaksikymmentä erilaista vaateripustinmallia, saapasrenkejä, leikkuulautoja ja pyykkipoikia.
Aro & Railo puunjalostusliike
Julkaistu painettuna: Hämeenlinna, 1931.
kello- ja kultasepänteollisuus
Vuonna 1918 perustettu osakeyhtiö Kultakeskus valmisti kaikenlaisia hopea- ja uushopeaesineitä.
Kultakeskus oy
Julkaistu painettuna: Hämeenlinna, 1939.
pakkaustarviketeollisuus
Kotelo 0y
Hämeenlinnalainen osakeyhtiö Kotelo perustettiin vuonna 1921. Liikkeen toimitusjohtaja Toivo Kuusela siirtyi osakeyhtiöön Arvi A. Kariston kirjekuoritehtaan johtajan paikalta. Kotelo oy valmisti 1920–1940-luvuilla erilaisia pahvikoteloita mm. hopeaesineille ja koruille. Tämä hinnasto tuli voimaan vuoden 1941 maaliskuussa.
Oy. Kotelo
Julkaistu painettuna: Hämeenlinna, 1941.
Hintaluettelo hautakivistä ja patsaista y. m.
hautakivet
patsaat
kiviteollisuus
liikkeet
Heinänen Vihtori
Heinänen Viktor
1905
Viktor (Vihtori) Heinäsen kiviveistämö toimi Hämeenlinnassa vuosina 1897–1937. Kansalliskirjaston pienpainatekokoelmasta on digitoitu Heinäsen kiviveistämön hintaluettelot myös vuosilta 1909 ja 1920 sekä kaksiosainen luettelo vuodelta 1928.
V. Heinäsen koneellinen kiviveistämö
Julkaistu painettuna: Hämeenlinna, 1905. Hämeenlinna, 1909. Hämeenlinna, 1920. Hämeenlinna, 1928.
Sarkki F.
1927
Kivenhakkaaja Frans Verner Sarkki perusti kiviveistämön Hämeenlinnaan vuonna 1923. Sarkki valmisti hautakiviä joko oman mallistonsa mukaan tai asiakkaan piirustuksista. Sarkin kiviveistämö sijaitsi osoitteessa Turuntie 20.
F. Sarkin kiviveistämö
Julkaistu painettuna: Hämeenlinna, 1927.
Hämeenlinnan verkatehdas
Verkatehdas
Hämeenlinnan verkatehtaan valmistamien puku- ja kappakankaiden, sheviottien ja diagonaalien ym. kankaiden hintaluettelo tuli voimaan tammikuun 17. päivänä 1938. Kansalliskirjaston pienpainatekokoelmasta on digitoitu Verkatehtaan hintaluettelo myös vuodelta 1939. Hämeenlinnan verkatehdas oli perustettu vuonna 1895 ja se oli toiminnassa aina vuoteen 1963.
Hämeenlinnan Verkatehdas Oy
Julkaistu painettuna: Hämeenlinna, 1938 ja 1939.
Hintaluettelo Kelloista, Sormuksista, Ketjuista, Kiikareista, Parranajokoneista, Sähkölyhdyistä, Silmälaseista, Lusikoista, Veitsistä, y. m.
Lönnrot, Leonard Albinus
L. A. Lönnrotin kello- ja sormuskauppa
kellosepät
kultasepät
kello- ja kultasepänliikkeet
Kelloseppä Leonard Albinus Lönnrot (1865–1944) perusti kello- ja sormuskaupan Hämeenlinnaan vuonna 1894. Liike menestyi hyvin, ja vuonna 1912 sillä oli päämyymälä torin varrella ja sivumyymälä Raatihuoneenkadulla numerossa 36, Kirkkopuiston kohdalla. 1930-luvun lopulla Lönnrot luovutti liikkeensä kahdelle nuorimmalle pojalleen. Walter Emil ja Hannes Martti Lönnrot muuttivat 1930-luvulla sukunimensä Lerneksi. He jatkoivat isänsä kellosepänliikettä aina vuoteen 1973 asti.
Julkaistu painettuna: Hämeenlinna, 1912.
historia
Suomen matkailijayhdistyksen Hämeenlinnan osaston toimittama matkaopas 1930-luvun lopulta esittelee kaupungin historiaa ja nähtävyyksiä runsaan kuvituksen kera. Arkkitehtuuri ja merkittävät rakennukset ovat erityisesti esillä. Aulanko oli 1930-luvulla merkittävä matkailukohde, joten se saa paljon huomiota myös matkaoppaassa. "Missä muualla voi matkustaja yhdellä kertaa nähdä niin vaihtelevaa ja runsasta luonnonkauneutta kuin Aulangolla?" kysyy kirjoittaja. Aulangon suosiota lisäsi vielä entisestään vuonna 1938 valmistunut uusi suurhotelli, jota oppaassa kehutaan Suomen komeimmaksi hotellirakennukseksi. Matkaopas käväisee myös Hattulan Pyhän ristin kirkolla ja Parolan leijonan luona sekä luettelee alueen muinaislinnat. Matkailijaa varten on suunniteltu valmiita retkeilyreittejä jalan, polkupyörällä tai autolla kuljettaviksi. Kaupunginhotelli, Lotta-kahvila, Skogsterin tavaratalo ja muutamat muutkin paikalliset yritykset ovat saaneet vielä mainostilaa oppaan lopusta. Matkaoppaaseen sisältyy myös pieni kartta Hämeenlinnan kaupungista ympäristöineen.
Suomen matkailijayhdistyksen Hämeenlinnan osasto
Julkaistu kirjana: Hämeenlinna : Suomen matkailijayhdistyksen Hämeenlinnan osasto, 1939.
Hämeenlinnan telefooni-osakeyhtiön nimiluettelo vuonna 1916
Vuonna 1915 ilmestynyt Hämeenlinnan telefooni-osakeyhtiön nimiluettelo sisältää luettelon yhtiön jäsenistä sekä aakkosjärjestyksessä että numerojärjestyksessä. Luettelon ilmestyessä Hämeenlinnan kaupungissa oli käytössä jo 465 puhelinnumeroa. Hämeenlinnan telefooni-keskusasemaan liittyivät Hattulan, Hauhon, Iittalan, Kalvolan, Janakkalan, Lammin, Lopen, Maatialan, Rengon, Toijalan, Tuuloksen, Turengin, Tyrvännön, Urjalan ja Vanajan maaseutukeskusasemat, joiden puhelinnumerot myös ovat luettelossa. Puhelu kaupungista maaseudulle maksoi 5 penniä. Kaupunkien väliset puhelut yhdistettiin "erityisestä interurbana osastosta". Luettelo sisältää myös tiedot näiden interurbana-puheluiden hinnoista sekä runsaasti ohjeita ja sääntöjä puhelimen käytöstä. Puhelimen käyttäjää neuvotaan mm. tulemaan puhelimeen heti soiton kuultuaan ja sovittamaan äänensä vahvuuden linjan pituuden mukaan.
Hämeenlinnan telefooni-osakeyhtiö
Hämeenlinnan vanhimman matkaoppaan toimitti Hämeenlinnan matkailijayhdistys ja kustansi Arvi A. Karisto osakeyhtiö vuonna 1915. Oppaan alkuosa sisältää melko laajan katsauksen Hämeenlinnan kaupungin historiaan. Sen jälkeen esitellään matkailijoille palvelujaan tarjoavat liikkeet ja kaupungin nähtävyydet. Hämeenlinnassa esim. majoituspalveluja tarjosi vuonna 1915 kaksi hotellia ja peräti seitsemän matkustajakotia. Halvimmillaan matkustavainen saattoi yöpyä O. Lahtisen vieraskodissa yhdellä markalla ja kahdellakymmenelläviidellä pennillä, kun taas vaativampi matkailija maksoi Kaupunginhotellin parhaasta huoneesta kahdeksan markkaa. Oppaan lopuksi esitellään Hämeenlinnasta Kangasalle ulottuva laivareitti, jolla "uudet ajanmukaiset laivat välittävät säännöllistä liikennettä kesäiseen aikaan". Opas jakaa tietoa reitin varrella vastaan tulevista nähtävyyksistä alkaen Hämeenlinnan puistoista ja päätyen Kangasalan harjuille. Hugo Standertskjöldin omistama Karlbergin kartano eli Aulanko mainitaan maankuuluna matkailukohteena, ja myös muut reitin varrella olevat kartanot esitellään tarkasti omistajatietoineen.
Hämeenlinnan matkailijayhdistys (toim.)
Julkaistu kirjana: Hämeenlinna, Karisto, 1915.
Karisto
Hämeenlinnan käsityöläiset ja käsityöläis- ja tehtailijayhdistys
käsityöläiset
ammattikuntalaitos
tehtailijat
järjestötoiminta
1700-luku
1800-luku
matrikkelit
Tunnettua historioitsijaa, professoria ja Hämeenlinnan kaupungin historioiden kirjoittajaa K. O. Lindeqvistiä pyydettiin myös Hämeenlinnan käsityöläis- ja tehtailijayhdistyksen historiikin kirjoittajaksi. Tämäkin teos ilmestyi vasta tekijänsä kuoleman jälkeen vuonna 1928. Lindeqvistin teos sisältää laajan historiikin käsityöammattien ja ammattikuntalaitoksen historiasta alkaen Ruotsin vallan ajan käsityöläisistä Hämeenlinnan vanhassa kaupungissa. Kun ammattikunnat lakkautettiin vuonna 1868, määrättiin samalla perustamaan paikallisia yhdistyksiä huolehtimaan ammattikuntien aiemmin hoitamista tehtävistä. Hämeenlinnan käsityöläis- ja tehtailijayhdistys perustettiin vielä samana vuonna. Historiikissaan K. O. Lindeqvist esittelee yhdistyksen toimihenkilöitä ja kuvailee sen monia toimia ja tehtäviä lähes kuudenkymmenen vuoden ajalta. Merkittävän osan teoksesta muodostaa matrikkeli, jossa on sekä henkilötiedot kaikista Hämeenlinnan käsityöläis- ja tehtailijayhdistyksen jäsenistä vuonna 1928 että perustiedot yhdistykseen kuuluvista yrityksistä perustamisvuosineen ja omistajineen. Lähes 80-sivuisen ilmoitusliitteen avulla voi lisäksi tutustua 1920-luvun hämeenlinnalaisyritysten ilmoitteluun ja mainontaan.
Lindeqvist, K. O.
Julkaistu kirjana: Hämeenlinna : Hämeenlinnan käsityöläis- ja tehtailijayhdistys, 1928.
Hämeenlinnan puhelinosakeyhtiön nimiluettelo v. 1935
Hämeenlinnan puhelinosakeyhtiön vuonna 1935 julkaisemassa luettelossa on 833 puhelinnumeroa Hämeenlinnan kaupungin alueelta. Puhelinyhtiön jäsenet luetellaan edelleen sekä aakkosjärjestyksessä että numerojärjestyksessä, ja akkosellinen luettelo sisältää myös katuosoitteet. Myös maaseutukeskusasemiin liitetyt numerot ovat mukana luettelossa ja ilmoitussivujen määrä on entisestään lisääntynyt.
Alkuperäisen teoksen julkaisutiedot: Hämeenlinna, 1936
Hämeenlinnan telefoniyhtiö
Hämeenlinnan telefooniosakeyhtiö
1891
1890-luku
Hämeenlinnan telefooni-osakeyhtiön nimiluettelo vuodelta 1891 sisältää luettelon yhtiön jäsenistä sekä numerojärjestyksessä että aakkosjärjestyksessä. Luettelossa on 103 puhelinnumeroa, ja lisäksi luetteloon on painettu valmiiksi numerot kymmenelle seuraavalle tilaajalle. Numeron yksi omistaja oli Suomen yhdyspankki. Numero kaksi kuului kauppias ja pankinjohtaja A. Bogdanoffille, yhdelle puhelinyhdistyksen perustajajäsenistä. Numerolla kolme taas saattoi soittaa rautatieasemalle. Luetteloon on tehty käsinkirjoitettuja korjauksia ja lisäyksiä ilmeisesti telefoniyhdistyksen muuttuessa telefooniosakeyhtiöksi, sillä korjattu luettelo on päivätty vuodelle 1893. Alkuperäinen luettelo on Hämeenlinnan kaupunginarkiston kokoelmissa.
Julkaistu painettuna: Hämeenlinna, 1891.
Telefooni luettelo Hämeenlinnan kaupungista ja sen ympäristöstä
Hauho
Kalvola
Lammi
Leppäkoski
Tyrväntö
Maatiala
Urjala
Luopioinen
Toijala
Renko
1902
Vuonna 1902 yli kahdella sadalla hämeenlinnalaisella yksityishenkilöllä, liikkeellä ja virastolla oli puhelin käytössään. Hämeenlinnan puhelinnumeroiden lisäksi luetteloon sisältyvät Hattulan, Hauhon, Iittalan, Lammin, Leppäkosken, Maatialan, Rengon, Tyrvännön, Toijalan, Tuuloksen, Luopioisten ja Urjalan keskusasemiin liitetyt puhelinnumerot.
Julkaistu painettuna: Hämeenlinna : Hämeenlinnan telefooni-osakeyhtiö, 1902.
osoitehakemistot
henkilöhakemistot
ammatinharjoittajat
palvelut
virastot
koulut
1913
Edellisen osoitekalenterin ilmestymisestä oli vuonna 1913 kulunut jo yli 25 vuotta, joten esipuheessa tämä kalenteri esitellään ensimmäisenä Hämeenlinnassa ilmestyvänä osoitekalenterina. Numerojärjestyksessä etenevä luettelo kaduista, talonomistajista, vuokratonteista ja niiden omistajista aloittaa kalenteriosuuden. Tämän jälkeen seuraa varsinainen kaupunkilaisten aakkosellinen osoiteluettelo sekä liike- ja ammattiluettelo, joka alkaa apteekeista ja päättyy vakuutuslaitoksiin. Lisäksi kalenteri sisältää luettelon virastoista, yhdistyksistä ja kouluista. Hämeenlinnalaisten liikkeiden ja yritysten ilmoitukset ovat kalenterin alussa ja lopussa. Ilmoituksia tutkimalla selviää vaikkapa A. Gust. Skogsterin tavaratalon eri osastojen tuotevalikoima vuonna 1913.
Hämeenlinnan osoite- ja ilmoituskalenteri 1887
1880-luku
1887
Hämeenlinnan ensimmäinen osoite- ja ilmoituskalenteri ilmestyi miltei täydellisesti kaksikielisenä, vain muutama ilmoittaja luotti pelkästään suomen kieleen. Paikallisten liikkeiden ja ammatinharjoittajien ilmoituksissa asiakasta puhutellaan aikakauden tyyliin varsin kunnioittavaan sävyyn ja houkutellaan mm. helpoilla hinnoilla ja sukkelilla toimituksilla. Ilmoitusten ohella kalenteri sisältää aakkosellisen henkilöluettelon ammatteineen ja asunto-osoitteineen sekä yleisten osoitteiden luettelon, jonka avulla taas löytyivät niin kaupalliset kuin julkisetkin palvelut asianajajista lääkäreihin ja köyhäinhuoneesta postikonttoriin. Kiinteistö- tai tonttiluetteloa kalenterissa ei ole, mutta osoiteluettelossa on maininta, jos henkilö asuu omassa talossaan. Lisäksi kalenterista voi lukea laajahkon kuvauksen Hämeenlinnan historiasta ja kaupungin alueista. Kirjoittaja ihastelee keskustan uusia pulskia kivirakennuksia ja arvokasta Raastuvankatua, kun taas Myllymäki on vain "yksi epäsäännöllinen etukaupunki... sisältävä suurimmaksi osaksi rauenneita puuhökkeliä, jotenkin mautonta mallia".
Öhrnberg, Hj., toimittaja
Julkaistu kirjana: Hämeenlinna, Hj. Öhrnberg, 1887.
Rengon seurakunnan hautausmaan hautakirjoitukset ja muistomerkit vuonna 1931
hautausmaat
haudat
hautamuistomerkit
Kustaa Viljami Elovaara toimi Rengon seurakunnan kirkkoherrana vuosina 1929–1946. Hän laati vuonna 1931 numerojärjestyksessä etenevän luettelon seurakuntansa hautausmaan muistomerkeistä ja niissä olevista muistolauseista. "Kunnioitus menneitä polvia kohtaan, hellien verisiteiden vaaliminen ja kalmistojen synnyttämä hartaudellinen hiljentyminen" innoittivat kirkkoherraa luettelon laatimisessa. Kaikki numeroidut hautapaikat on julkaisussa käyty läpi nimettömistä puuristeistä pitäjän merkkihenkilöiden muistomerkkeihin. Kirjassa on myös joitakin kuvia ja lopussa vielä aakkosellinen nimihakemisto. Varsinkin 1800-luvulla, mutta joskus vielä 1900-luvun alkupuolellakin hautakiveen tai ristiin oli tapana kirjoittaa lyhyt muistolause. Liikuttavimpia näistä ovat pienten lasten hautakirjoitukset, kuten tämä puolivuotiaana kuolleen Anni-tytön rautapeltiseen muistomerkkiin kaiverrettu teksti: "Nyt ompi Anni poissa hän muutti Taivaaseen, siel ilon asunnoissa on Anni pienoinen."
Elovaara, K. V.
Julkaistu kirjana: Hämeenlinna : (Arvi A. Karisto Osakeyhtiön kirjapaino), 1931
Kertomus muinaisjäännöksistä Hauhon kihlakunnassa
esihistoria
Häme
muinaisjäännökset
muinaislinnat
Kansatieteilijä Axel Olai Heikel (1851–1924) tutki vuosina 1876 ja 1877 tiedeseuran kustannuksella muinaisjäännöksiä Hauhon kihlakunnan alueella ja julkaisi tutkimustuloksistaan tämän kertomuksen tieteellisessä julkaisusarjassa Bidrag till kännedom af Finlands natur och folk. Hauhon pitäjän lisäksi kihlakuntaan kuuluivat tuolloin Tuulos, Tyrväntö, Hattula, Hämeenlinnan maaseurakunta, Vanaja, Renko, Janakkala, Hausjärvi ja Loppi. Heikel kirjasi tarkasti tunnetut muinaisjäännökset näiden pitäjien alueelta, sekä esinelöydöt että kiinteät muinaisjäännökset. Muinaislinnoja eli linnavuoria Heikel löysi Hauhon kihlakunnan alueelta kuusi: Tuuloksen Laurinkallion, Hauhon Hyypiönvuoren, Tenholan Linnavuoren Hattulasta, Aulangonlinnan ja Linnanpään Hämeenlinnan ja Vanajan alueelta sekä Janakkalan Unikkolinnan. Kiinteisiin muinaisjäännöksiin lukeutuvat Heikelin esityksessä myös alueen keskiaikaiset kirkot.
Heikel, Axel O.
Julkaistu kirjana: Bidrag till kännedom af Finlands natur och folk 29, Helsingfors : Finska vetenskaps-societeten, 1878.
joulu
katovuodet
maaherrat
puistot
paikallishistoria
Hämeenlinnalainen kauppias Knut Fredrik Björkbom (1853–1943) kirjoitti 1920-luvun lopulla Hämeen Sanomiin muistelmia nuoruutensa kaupungista. Ensimmäisessä kertomuksessaan hän muistelee kaupankäyntiä Hämeenlinnassa 1860-luvulla, jolloin hän itse oli vielä palkattomana apulaisena kauppias Nyströmin puodissa. Työpäivät tuohon aikaan olivat pitkiä, kun puoti avattiin jo puoli kuudelta aamulla ja suljettiin vasta kymmeneltä illalla. Sunnuntaisinkaan ei saanut levätä, vaan silloinkin käytiin kauppaa, tosin pihaoven puolelta. Muissa kirjoituksissaan Björkbom kertoo mm. 1860-luvun suurista nälkävuosista, kaupungin puistojen varhaisista vaiheista, maaherra Rehbinderin hallintokaudesta sekä viinanpoltosta ja väkijuomien salakuljetuksesta Hämeenlinnan kauppiaille. Lopuksi Björkbom kuvailee vielä joulunviettotapoja ja -perinteitä kauppias Nyströmin perheessä sekä muihinkin vuotuisjuhliin liittyviä vanhoja taikoja ja uskomuksia.
Björkbom, K. F.
Julkaistu kirjana: Hämeenlinna : Hämeen sanomat, [n. 1930].
Hämeenlinna tammikuun 19 p:nä 1639–1939 : juhlaviikko kesäkuun 18–25 p:nä 1939.
juhlajulkaisut
Hämeenlinnan kaupungin perustamisesta tuli kuluneeksi 300 vuotta tammikuussa 1939. Syntymäpäiväjuhlan kunniaksi vietettiin juhlaviikkoa 18.–25. tammikuuta ja kaupungin "nuori polvi" sai juhlan muistona oheisen juhlajulkaisun omakseen. Julkaisu alkaa kuvitteellisella kurkistuksella elämään Hämeenlinnan vanhassa kaupungissa 1600-luvulla. Lisäksi teos sisältää hämäläisrunoilijoiden juhlaa varten kirjoittamia runoja sekä valokuvia 1930-luvun Hämeenlinnasta.
Hämeenlinna : Hämeenlinnan kaupunki, 1939.
Christliga hugswalelser : meddelande i Tawastehus Stadskyrka, söndagarne efter den olyckliga branden därstädes
saarnat
1831
tulipalot
Syyskuussa vuonna 1831 suurin osa Hämeenlinnan kaupungista tuhoutui suuressa tulipalossa. Palon jälkeen 25. syyskuuta Hämeenlinnan seurakunnan kappalainen Carl Gustaf Aulén piti seurakunnalle saarnan, jonka aiheena oli tämä suurpalo. Aulén kiittää saarnassaan Jumalaa kirkon säästymisestä ja lohduttaa murehtivaa seurakuntaa. Edellisenä sunnuntaina sammutustöiden vielä jatkuessa ja kirkonkin ollessa uhattuna jumalanpalvelus oli pidetty torilla
Aulén, Carl Gustaf
Janakkalan kirkko ja hautausmaa : tietoja ja muistoja
kirkkorakennukset
Janakkala
Janakkalan kivikirkko vihittiin käyttöön vuonna 1520. Kirkon rakennuttajana pidetään aatelismies Aake Tottia. Kirkon kunnostus- ja rakennustöissä hyödynnettiin paikallisten työpanosta ja materiaaleja. Toimenpiteet saattoivatkin lykkääntyä, mikäli kaikki eivät hoitaneet osaansa. Vaativammat työt jouduttiin teettämään ulkopuolisilla. Istumajärjestys kirkossa oli tarkkaan määrätty yksilöiden sosiaalisen aseman mukaisesti. Osallistumista kirkonmenoihin ja käytöstä vahdittiin; rikkeistä rangaistiin sakoilla sekä häpeä- ja ruumiillisilla rangaistuksilla. Meluaminen, ryntäily ja ennen aikoja poistuminen mainittiin yleisimpinä ongelmina, mutta myös kirkkolaulun taso herätti keskustelua. Myös varkaat iskivät kirkkoon useamman kerran. 1800-luvun lopulla kirkkoon tehtiin merkittäviä uudistuksia, sillä sinne saatiin urut ja lämmitys. Ennen urkuja säestykseen oli käytetty välillä paperitehtaan torvisoittokuntaa. Kirja sisältää Janakkalan kirkon omaisuusluettelot sekä luettelot kirkkoherroista ja muusta henkilöstöstä.
Kerkkonen, Kaarlo
Julkaistu kirjana: Janakkala : K. Kerkkonen (Helsinki : Raittiuskansan kirjapaino-osakeyhtiö), 1914.
Hämeenlinnan kaupungin kunnallis-kalenteri
kunnalliskalenterit
kaupunginvaltuustot
toimielimet
johtokunnat
järjestöt
toimihenkilöt
1895
Hämeenlinnan ensimmäisen kunnalliskalenterin toimitti lääninrahastonhoitaja, asessori Anders Leonard Petterson (1841–1905), joka toimi 1800-luvun lopulla monissa luottamustehtävissä Hämeenlinnassa, mm. valtuustossa vuosina 1883–1898. Kunnalliskalenteri on luettelo eri tehtävissä toimivista henkilöistä. Siinä luetellaan valtuuston ja mm. rahatoimikamarin ja vaivaishoitohallituksen jäsenet, mutta myös monien kaupungissa toimivien yhteisöjen ja järjestöjen, kuten raittiusseuran tai rouvasväenyhdistyksen toimihenkilöt.
Petterson, Anders Leonard
Julkaistu kirjana: Hämeenlinna : Hämeenlinnan kaupunki, 1895.
Några upplysningar om Hauho härad år 1571 (dess uppkomst, "sölffskatten")
verotus
1500-luku
omaisuus
varallisuus
Ruotsin valtakunnassa perittiin sotien takia ylimääräisiä veroja. Suurimpia näistä olivat ns. Elfsborgin lunnaat, jotka perittiin veroina vuonna 1571, kun Ruotsin valtio joutui lunastamaan Elfsborgin linnan sen vallanneilta tanskalaisilta. Lunnaat kerättiin myös Suomessa vuoden 1571 elokuussa papiston ja nimismiesten tekemien omaisuusluetteloiden perusteella. Omaisuudeksi laskettiin hopea, messinki, tina ja kupari painon mukaan sekä karjasta hevoset, lehmät, härät, lampaat, vuohet, siat ja mullikat. Veron määrä oli kymmenen prosenttia omaisuuden arvosta. Hauhon kihlakuntaan (härad) kuuluivat 1570-luvun alussa Hauhon lisäksi myös Lammi ja Tuulos. C. A. Collinin pienessä julkaisussa tarkastellaan varallisuuden määrää näiden kolmen pitäjän eri kylissä vuonna 1571 näiden ns. hopeaveroluetteloiden pohjalta.
Collin, C. A.
säännöt
sotaväki
Venäjän vallan aikana vuosina 1881–1901 Suomessa oli asevelvollisuuteen perustunut oma armeija, niin sanottu Suomen vanha sotaväki. Hämeenlinnassa Suomen kasarmien alueella toimi tällöin Suomen 7. Hämeenlinnan tarkk'ampujapataljoona. Suomalaisen sotaväen virkakielenä oli ruotsi, opetuskielenä suomi ja komentokielenä venäjä. Hämeenlinnassa painetuissa Sotilaan säännöissä vuodelta 1884 luetellaan alipäällystön ja sotilaiden velvollisuudet ja annetaan määräyksiä mm. sotilaiden "kunnian teosta". Säännöt sisältävät myös venäjänkielisten komentojen ja lukusanojen käännökset suomen kielelle.
Julkaistu painettuna: Hämeenlinnassa : (Hämäläisen osake-yhtiön kirjapainossa), 1884.
Tyko Hagman kuvailee tässä katkelmassa Hämeenlinnan asukkaiden elämäntapoja 1700-luvun alkupuolella, kun kaupunki oli vielä vanhalla paikallaan linnan vierellä. Mitenkään hienoa elämää ei kaupungissa Hagmanin mukaan tuohon aikaan vietetty. Esimerkiksi juopottelu oli varsin yleistä, mutta myös yleisesti hyväksyttyä ajanvietettä. Äänitteen on toteuttanut Lasten ja nuorten kulttuurikeskus ARX vuonna 2010, lukija Veikko Pulli.
Hagman, Tyko
Julkaistu painettuna kirjassa: Hagman, Tyko, Kunnallis-historiallinen kertomus Hämeenlinnan kaupungista. - Hämeenlinna : Hämeenlinnan kaupunki (Osakeyhtiö Hämäläisen kirjapaino), 1900.
henkilöhistoria
kuvernöörit
Rehbinder, Otto Karl
Paroni Otto Carl Reinhold Rehbinder (1797–1873) toimi Hämeenlinnassa Hämeen läänin kuvernöörinä eli maaherrana vuosina 1841–1862. Tarmokas ja velvollisuudentuntoinen Rehbinder toimi aktiivisesti mm. köyhäinhoidon ja luonnosuojelun hyväksi, mutta erityisesti hänet muistetaan Hämeenlinnan Kaupunginpuiston eli Parkin perustajana ja rakennuttajana. Äänitteen on toteuttanut Lasten ja nuorten kulttuurikeskus ARX vuonna 2010, lukija Veikko Pulli.
kronikat
ristiretket
Erikin kronikka on tuntemattoman tekijän 1320-luvulla kirjoittama ruotsalainen riimikronikka. Kronikan alkupuolella kerrotaan Birger-jaarlin johtamasta Hämeen ristiretkestä 1200-luvun puolivälissä. Kronikan mukaan kristityt perustivat silloin Hämeeseen linnan (Taffwesta borg), jonka yleisesti uskotaan tarkoittavan Hakoisten linnaa Janakkalassa, ei siis nykyistä Hämeen linnaa. Eerikin kronikan Hämettä käsittelevät säkeet voi myös itse lukea suomeksi esimerkiksi Hämeenlinnan kaupungin historian I osasta (s. 54–55). Äänitteen on toteuttanut Lasten ja nuorten kulttuurikeskus ARX vuonna 2010, lukija Antti Paranko.
Julkaistu painettuna teoksessa: Hämeenlinnan kaupungin historia . I osa : Hämeen linnan esi- ja rakennushistoria. - Hämeenlinna : Hämeenlinnan kaupunki, 1917.
1830-luku
Tyko Hagman kertoo kaupunkihistoriassaan hämeenlinnalaisten ponnistuksista kaupungin historian tuhoisimman tulipalon sammuttamiseksi. Vuoden 1831 suurpalossa tuhoutui lopulta kolme neljäsosaa kaupungin koko rakennuskannasta. Kirkkoa lukuun ottamatta kaikki tärkeimmät rakennuksen paloivat. Vain kaupungin kaakkoiskulmalla osa rakennuksista säästyi tulelta. Äänitteen on toteuttanut Lasten ja nuorten kulttuurikeskus ARX vuonna 2010, lukija Veikko Pulli.
hämäläiset
hämäläisyys
Topelius, Zacharias
Retzius, M.G.
Kreivi Pietari Brahe totesi jo 1600-luvulla hämäläisten olevan "Suomen jäykintä väestöä", ja samalla kannalla olivat monet myöhemmätkin hämäläisyyden pohtijat. Luettu katkelma F. O. Rapolan Häme-teoksesta sisältää Topeliuksen tunnetun kuvauksen hämäläisistä ja myös ruotsalaisen professorin ja antropologin M. G. Retziuksen ajatuksia ja havaintoja hämäläisten luonteesta ja ulkomuodosta. Lopuksi Rapola itsekin kuvailee hämäläisten ulkoasua ja vaatetusta omana aikanaan 1900-luvun alkuvuosina. Äänitteen on toteuttanut Lasten ja nuorten kulttuurikeskus ARX vuonna 2010, lukija Antti Paranko.
Rapola, F. O.
Julkaistu painettuna kirjassa: Rapola, F. O., Häme. - Helsinki : Kansanvalistusseura, 1908.
Hämeen linna
kansanperinne
kartat
Kansanvalistusseura julkaisi vuonna 1908 Suomen maakunnat -sarjansa neljäntenä osana Hämeen maakuntakuvauksen. Maakunta oli tuolloin nykyistä laajempi, ja siihen kuului myös osia nykyisestä Pirkanmaasta, Keski-Suomesta ja Kymenlaaksosta. Teoksen alkuosa käsittelee Hämettä kokonaisuutena, mm. historiaa, luontoa, elinkeinoja ja hämäläistä kansanluonnetta. Loppuosassa kirjoittaja kutsuu lukijan mukaan matkalle Hämeen maakunnan eri osiin. Kierrokselle lähdetään ”maakunnan vanhasta pääpaikasta, Hämeen linnasta, joka pitkät ajat on ollut maakunnan yhteiskunnallisen, henkisen ja taloudellisen elämän keskus”. Häme-teoksen kirjoittaja Frans Oskar Rapola (1862-1910) oli lyseonlehtori, oppi- ja tietokirjojen tekijä ja valtiopäivämies. Sääksmäkeläissyntyinen Rapola oli käynyt koulunsa Hämeenlinnan normaalilyseossa ja valmistuttuaan maisteriksi myös auskultoinut siellä.
Julkaistu kirjana: Helsinki : Kansanvalistusseura 1908 . -
maatalous
Hämäläisen (Tawast-Laenning) Christopher Herkepaeuksen väitöskirja Hauhon pitäjän historiasta ja taloudellisista oloista valmistui Turun Akatemiassa professori Pehr Kalmin johdolla vuonna 1756. Herkepaeus oli itse kotoisin Hauholta, missä hänen isänsä toimi nimismiehenä. Hän kuvailee mm. kotipitäjänsä sijaintia, historiaa, talouselämää, maanviljelystä, karjanhoitoa ja luonnonoloja. Lopuksi hän kertoo vielä hauholaisten luonteesta ja ulkonäöstä ja selostaa heidän kasvatustaan, vaatetustaan ja tapojaan. Herkepaeuksen väitöskirja on ilmestynyt vuosina 1956 ja 1981 suomenkielisinä käännöksinä, joista jälkimmäinen sisältää myös ruotsinkielisen alkutekstin. Teos on digitoitu Kansalliskirjaston Pelasta kirja -projektissa.
Herkepaeus, Christopher Andreae
Julkaistu kirjana: Åbo : tryckt hos direct. och kongl. boktr. i stor-förstend. Finland, Jacob Merckell, 1756.,http://digi-tilaukset.lib.helsinki.fi/pelastakirja/p07-05_dissertationes_vol_2.pdf
Kansalliskirjasto
Kalm, Pehr
Suomenmaan kansanpukuja, näytettyinä kuvauksissa kansan elämästä. I. Hämeenmaa
kansanelämä
tapakulttuuri
kansanpuvut
asunnot
talonpoikaiskulttuuri
Tammela
Somero
Hämäläisten pukineiden olennaisimmat osat 1800-luvulla olivat valkoinen rohtiminen mekko, patalakki ja pieksut. Kansanpukujen ohella R. W. Ekmanin teos esittelee hämäläisen heimon luonnetta, hämäläisten asumisoloja, rakennuksia ja yleisemminkin kansanelämää sekä tapakulttuuria Hämeessä 1800-luvulla.
Ekman, R. W.
Julkaistu kirjana: Helsingfors : F. Liewendal, 1867.
Om jernvägsbyggnaden emellan Helsingfors och Tavastehus
radanrakennus
rahoitus
rautatiet
rautatieliikenne
Helsinki
Kertomus Helsingin ja Hämeenlinnan välisen rautatien rakennusvaiheista ilmestyi vuonna 1860 Finlands allmänna tidning -lehdessä, joka on digitoituna Kansalliskirjaston historiallisessa sanomalehtikirjastossa. Hämeenlinnan kaupunginkirjaston Hämeenlinna-kokoelmassa kertomus on eripainoksena.
Julkaistu sanomalehdessä: Finlands allmänna tidning 25.6.1860 (nro 146). http://digi.lib.helsinki.fi/sanomalehti/secure/showPage.html?conversationId=3&action=entryPage&id=407325&pageFrame_currPage=5
Undersökning, om Nyland och Tavastehus län 1
luonnonvarat
talous
maanviljely
Hämeen lääni
Uudenmaan lääni
väitöskirjat
Hyödyn ajan väitöskirjoihin kuuluu myös Hans Henric Johnin (k. 1822) vuonna 1789 laatima kirjoitus, joka käsittelee Uudenmaan ja Hämeen läänin taloudellisia oloja. Myös John teki väitöskirjansa professori Pehr Adrian Gaddin johdolla Turun akatemiassa. Hans Henric John oli Harvialan kartanon vuokraajan poika ja viljeli myöhemmin Kirstulan kartanoa Hattulassa kuolemaansa asti. Väitöskirja alkaa Uudenmaan ja Hämeen läänin sijainnin, maaperän ja vesistöjen esittelyllä. John käsittelee myös mm. alueen ilmastoa, metsävaroja ja maanviljelysoloja. Väitöskirja on Uudenmaan ja Hämeen lääniä käsittelevän väitöskirjasarjan ensimmäinen osa. Toisen osan julkaisi Samuel Gabriel Mellenius ja kolmannen Carl Bergman.
John, Hans Henric
Julkaistu kirjana: Åbo : tryckt i Frenckellska boktryckeriet, 1789.
Gadd, Pehr Adrian
Academisk afhandling och oeconomisk beskrifning öfwer Kulsiala församling i Tavastehus län
luonto
karjatalous
Tyrvännön kappalaisen poika Lars Palander esitteli vuonna 1767 Turun akatemiassa väitöskirjansa, jonka ohjaajana oli toiminut professori Pehr Adrian Gadd. Gadd oli hyödyn aikakauden tärkeimpiä tiedemiehiä Suomessa ja ohjasi aikansa tutkimusta käytännöllisiin talouskysymyksiin. Palanderin väitöskirja käsitteli väittelijän kotiseurakunnan Kulsialan eli Tyrvännön taloudellisia oloja. Palander aloittaa tekstinsä kiitoksilla ja kiittää erityisesti Lahdentaan kartanon omistajaa sotaneuvos Otto Ernst Boijea, jonka toimeenpanemia uudistuksia maanviljelyn, puutarhaviljelyn ja karjatalouden alalla hän myös innokkaasti esittelee. Palander kuvaa Tyrvännön luonnonoloja ja maatalouden tilaa mm. luettelemalla Vanajavedestä saatavat kalat, seudun puulajit, viljalajit ja muut viljelykasvit. Hän tekee myös käytännön ehdotuksia olojen parantamiseksi. Väitöskirja on ilmestynyt myös suomenkielisenä käännöksenä vuonna 1975.
Palander, Lars
Julkaistu kirjana: Turku : Joh. Christoph. Frenckell, 1767.
Kuvaelmia Suomen maakunnista V : Hämeenmaa
maakunnat
1860-luku
Hakoisten linna
Humppila
Vanaja
Anton Wilhelm Lindgren (1831–1902) oli hämeenlinnalainen lehtori ja kustantaja, joka toimi mm. sanomalehti Hämäläisen päätoimittajana. A. W. Lindgren oli myös arkkitehti Armas Lindgrenin isä. Vuosina 1864–1866 julkaistiin sarja kuvaelmia Suomen maakunnista, johon Lindgren kirjoitti Satakuntaa, Hämettä ja Uuttamaata käsittelevät osat. Sarjan viidentenä osana ilmestyneessä kuvaelmassaan Hämeenmaasta Lindgren kuvailee aluksi luonnon kauneudella runsaasti varustetun Hämeen järviä, vuoria ja muita luonnonoloja. Hän selvittelee myös hämäläisen heimon luonteenlaatua, samoin kuin Hämeen historiaa valloitusretkineen. Myös vuodenkierto töineen ja juhlapäivineen sekä hämäläisten muinaisusko tulevat esitellyiksi. Lopuksi Lindgren käsittelee vielä Hämeen paikkakuntia otsikolla Hämeen kunnallinen jako. Hämeenlinnan kaupungissa oli 1860-luvulla mm. "lääni-virasto, gymnasi eli lukio, yli- ja alialkeiskoulu... ynnä posti-konttori, kaksi apoteekia, lasaretti ja ojennushuone".
Lindgren, A. W.