Kunnallis-historiallinen kertomus Hämeenlinnan kaupungista
historia
kaupunkihistoria
hallinto
elinkeinoelämä
liike-elämä
rakennukset
kartat
paikallishistoria
Hämeenlinna
1600-luku
1700-luku
1800-luku
Kirjailija, päätoimittaja Tyko Hagman (1849–1914) toimi Hämeenlinnassa sanomalehti Hämäläisen päätoimittajana vuosina 1898–1901. Hagman oli myös tuottelias kirjailija ja julkaisi mm. useita lasten satu- ja runokirjoja. Hagmanin oli tarkoitus aluksi kirjoittaa vain vuodesta 1898 kertova kunnalliskertomus. Kirjan esipuheessa hän kuitenkin kertoo ryhtyneensä omasta harrastuksestaan jo aiemmin keräämään tietoja Hämeenlinnan historiasta ja yhteiskuntaelämästä. Nämä tiedot hän sitten vielä laajennettuina liitti kertomukseensa, niin että siitä tuli lopulta ensimmäinen yleisesitys Hämeenlinnan kaupungin historiasta. Teoksen alkuosa Piirteitä Hämeenlinnan kaupungin historiasta käsittelee kaupungin historiaa sen perustamisesta aina vuoden 1831 tulipaloon asti. Kirjan keskiosa on alkuperäisen suunnitelman mukainen Kertomus Hämeenlinnan kaupungin kunnallis-taloudellisista oloista. Viimeinen osa Tietoja Hämeenlinnan kaupungin yhteiselämän eri aloilta esittelee kaupungin vanhimpia kouluja, yhdistyksiä ja yrityksiä.
Hagman, Tyko
Julkaistu kirjana: Hämeenlinna : Hämeenlinnan kaupunki, 1900.
Hämeenlinnan kaupunginkirjasto
Hämeenlinnan kaupungin historia : III osa : Hämeenlinnan kaupungin historia vuosina 1809–75
paikallishistoriat
asemakaavat
käsityöläiset
kauppiaat
liikenne
markkinat
seuraelämä
seurakunnat
tulipalot
varuskunnat
Historiantutkija, opettaja ja professori Kaarle Olavi Lindeqvist (1858–1927) kirjoitti Hämeenlinnan kaupungin historian toisen ja kolmannen osa. Tämä kolmas, 1800-lukua käsittelevä osa ilmestyi vasta tekijän kuoleman jälkeen vuonna 1930. Teos alkaa Suomen sodan jälkeisistä vaikeista ajoista, joista tuskin oli toivuttu, kun kaupunkia kohtasi vuonna 1831 suuri tulipalo, joka tuhosi kaksi kolmasosaa rakennuksista. Tulipalon jälkeen käynnistyi mittava uudelleenrakennusvaihe. Lindeqvist esittelee 1800-luvun Hämeenlinnan asukkaita ja eri ammattiryhmiä sekä niin kaupungin elinkeinoelämää kuin aikakauden seura- ja huvielämääkin. Teoksen lopuksi käsitellään vielä Hämeenlinnan ensimmäisen sanomalehden Hämäläisen perustamista ja alkavaa suomalaisuusliikettä.
Lindeqvist, K. O.
Julkaistu kirjana: Hämeenlinna : Hämeenlinnan kaupunki, 1930.
Hämeenlinnan kaupungin historia : II osa : Kaupungin historia Ruotsin vallan aikana
Historiantutkija, opettaja ja professori Kaarle Olavi Lindeqvist (1858–1927) toimi Hämeenlinnan lyseon historian ja suomen kielen lehtorina vuodesta 1888 ja rehtorina 1890–1903, mutta siirtyi vuonna 1907 Helsinkiin. Lindeqvist julkaisi lukuisia historian oppikirjoja ja tutkimuksia sekä alkoi jo Hämeenlinnassa ollessaan kirjoittaa Hämeenlinnan kaupungin historian toista, Ruotsin vallan ajan historiaa käsittelevää osaa, joka valmistui vuonna 1926. Laaja teos jakautuu kolmeen osaan, joista ensimmäinen käsittelee Hämeenlinnan vanhan kaupungin historiaa kaupungin perustamisesta vuoteen 1721. Toinen osa kertoo vanhasta kaupungista ja sen asukkaista vuosina 1721–1780, ja kolmas osa ulottuu kaupungin muutosta nykyiselle paikalleen aina Ruotsin vallan ajan loppuun.
Julkaistu kirjana: Hämeenlinna :Hämeenlinnan kaupunki, 1926.
Hämeenlinnan kaupungin historia : I osa : Hämeen linnan esi- ja rakennushistoria
Hämeen linna
Loppilaissyntyinen muinaistutkija Julius Ailio (1872–1933) pääsi vuonna 1892 ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta. Hämeenlinnan kaupungin historian ensimmäisen osan ilmestyessä hän oli jo ansioitunut muinaistutkija ja kulttuuripoliitikko. Ailio oli julkaissut Hämeen linnaa käsittelevän tutkimuksen Hämeen linna, sen vaiheet ja rakennukset vuonna 1901, joten Hämeenlinnan kaupunginvaltuusto pyysi häntä kirjoittamaan kaupungin historian ensimmäiseksi osaksi Hämeen linnan rakennushistoriaa käsittelevän teoksen. Historiasarjan toisen osan oli tarkoitus keskittyä linnan talous- ja hallintohistoriaan. Ailion teos käsittelee linnan rakennushistorian ohella myös Hämeen ja hämäläisten esihistoriaa sekä niin novgorodilaisten kuin ruotsalaistenkin valloitus- ja ristiretkiä Hämeeseen. Suunnitellulle toiselle osalle ei koskaan löytynyt kirjoittajaa, joten linnan talous- ja hallintohistoria jäi myöhempien tutkijoiden selvitettäväksi, ja Hämeenlinnan historian toisena osana ilmestyi K. O. Lindeqvistin kirjoittama Kaupungin historia Ruotsin vallan aikana.
Ailio, Julius
Julkaistu kirjana: Hämeenlinna : Hämeenlinnan kaupunki, 1917.
Novgorodilaisten retki Hämeeseen v. 1311
sotaretket
varhaiskeskiaika
linnoitukset
linnat
linnavuoret
Hakoisten linna
1300-luku
Janakkala
Häme
Novgorod
Ruotsi
Historiantutkija Julius Ailio (1872–1933) käsittelee artikkelissaan Hämeen ja Novgorodin suhteita 1000-luvun alkupuolella. Ailio keskittyy erityisesti novgorodilaisten vuonna 1311 Hämeeseen tekemään hävitys- ja ryöstöretkeen. Häme oli tuohon aikaan jo joutunut Ruotsin vaikutuspiiriin, joten retki oli myös Ruotsia vastaan tähdätty isku. Novgorodilaisen kronikan antamien tietojen pohjalta Ailio päättelee retken tapahtuneen kevättalvella vuonna 1311. Kronikan mukaan novgorodilaiset hävittivät Vanain linnan esilinnan ja piirittivät päälinnaa kolme vuorokautta. Ailion mukaan kronikan Vanain linna tarkoittaa Janakkalan Hakoisten linnaa.
Julkaistu aikakausjulkaisussa: Historiallinen aikakauskirja 1915.
Suomen sota
Kyösti Ingmanin artikkeli Hämäläis-osakunnan Kaikuja Hämeestä -albumissa käsittelee Suomen sodan aikaisia oloja Hämeessä ja etenkin niitä rasituksia, joita sodasta ja venäläisen armeijan huoltamisesta aiheutui Hämeen asukkaille. Maaliskuusta toukokuuhun 1808 Hämeessä oli melko rauhallista, vaikka muutamia yhteenottoja venäläisten sotilaiden ja asukkaiden välillä sattuikin. Toukokuussa herännyt vastarinta aiheutti kuitenkin varsinkin joissakin Pohjois-Hämeen pitäjissä venäläisten kostotoimina raakojakin väkivaltaisuuksia. Vaikka olot taas syksyn tullen rauhoittuivat, majoitusrasitus oli Ingmanin mukaan lähes sietämätön, samoin laidunrasitus kesällä. Eniten Hämeen talonpoikia rasitti kuitenkin venäläisen sotaväen muonitus ja velvollisuus kuljettaa armeijan muonalähetyksiä aina Kokkolaan asti.
Ingman, Kyösti
Julkaistu painettuna: Kaikuja Hämeestä VII : Hämäläis-osakunnan albumi. - Helsinki : Kirjapaino-osakeyhtiö Sana, 1908.
Hämeenlinnan oloista sotavuosina 1808–1809
sodat
sota-aika
Historiantutkija, opettaja ja professori Kaarle Olavi Lindeqvist (1858–1927) oli Hämeenlinnan lyseon rehtorina julkaistessaan koulunsa vuosikertomuksen liitteenä tutkimuksensa Hämeenlinnan oloista Suomen sodan aikana 1808–1809. K. O. Lindeqvist oli merkittävä ja laaja-alainen historiantutkija, joka Hämeenlinnassa muistetaan parhaiten Hämeenlinnan kaupunkihistorioiden kirjoittajana. Hämeenlinnan oloihin Suomen sodan aikana keskittyvässä 30-sivuisessa tutkimuksessaan Lindeqvist kertoo, miten 8. maaliskuuta 1808 venäläisten etujoukot marssivat kaupunkiin ja ottivat sen haltuunsa. Venäläisen sotaväen majoittaminen ja ruokkiminen aiheuttivat harmia kaupunkilaisille, mutta vaikeuksista huolimatta Ruotsin vallan vaihtuminen Venäjän vallaksi pienessä sisämaakaupungissa sujui varsin rauhallisesti.
Julkaistu kirjassa: Hämeenlinnan lyseo : kertomus lukuvuodesta 1901–1902. - Hämeenlinna, 1902.
kirjeet
1830-luku
Palotorvi-lehti julkaisi vuonna 1903 kolme Hämeenlinnan vuoden 1831 suurpaloa käsittelevää kirjettä. Ensimmäisessä kirjeessä kaupungin pormestari G. A. Lagerblad ilmoittaa silloiselle varamaaherralle J. Snellmanille Hämeenlinnassa 14.–15. syyskuuta 1831 raivonneesta tulipalosta, joka sai alkunsa kauppias Juseliuksen talon ulkorakennuksesta. Toisessa kirjeessä pormestari selostaa tarkemmin tulipalon kulkua ja sammutustöitä sekä luettelee palon aiheuttamia tuhoja. Kolmantena kirjeenä on vielä sammutustöitä johtaneen kaupunginviskaali J. Fryxellin selonteko palon kulusta ja sammutustoimista. Kirjeet julkaistiin sekä suomen- että ruotsinkielisinä.
Lagerblad, G. A.
Julkaistu aikakausjulkaisussa: Palotorvi 1903.
Fryxell, J.
kirjailijat
Hattula
Juteini, Jaakko
runoilijat
Julius Krohn valottaa artikkelissaan Hattulassa syntyneen runoilijan Jaakko Juteinin (1781–1855) elämää sekä hänen rooliaan suomen kielen ja suomenkielisen kirjallisuuden aseman parantamisessa. Suomen kielen asemaa hankaloittivat 1800-luvun alkupuolella sen vähäinen käyttö virka- ja kirjakielenä sekä sivistyneistön käyttämä ruotsin kieli. Ajalle oli tyypillistä ajatus paluusta kansankieleen, josta ei kuitenkaan ollut yksimielisyyttä, ja murteiden paremmuudesta käytiin kamppailua. Juteinin mielestä murteista tuli ottaa eniten kielen perimmäistä luonnetta vastaava osuus ja muovata siitä kirjakieli. Juteinin korostaman yhteisen edun edistäminen kytkeytyi valistukseen ja tässä oma kieli auttaisi parhaiten. Juteinin runoissa korostuikin opettavainen ote, jota hän usein tehosti pilkallisuudella. Myöhemmin runoihin tuli myös vakavampi sävy. Juteinin suosikkiaiheet liittyivät eläinrääkkäyksen, taikauskon ja oman edun tavoittelun vastustamiseen.
Krohn, Julius
Julkaistu painettuna: Eripainos: Valvoja ; 11. vsk. (1891), 5.-6. vihko. Helsingissä, 1891.
runot
Cajander, Paavo
A. V. Koskimies kokosi ja toimitti painosta Paavo Cajanderin koko runotuotannon runoilijan kuoleman jälkeen vuonna 1914. Runoelmia-nimellä julkaistu teos sisältää myös Cajanderin käännöksiä mm. J. L. Runebergin, Z. Topeliuksen ja monien ulkomaalaistenkin runoilijoiden tuotannosta. Teoksen aloittaa A. V. Koskimiehen kirjoittama lyhyt Cajanderin elämäkerta.
Julkaistu kirjana: Helsinki : Kustannusosakeyhtiö Kirja, 1914
Koskimies, A. V.
J. L. Runebergin runo Vänrikin markkinamuisto on varmasti Suomen kirjallisuuden tunnetuin Hämeenlinna-aiheinen runo. Pitkän runon keskellä on kuusi säkeistöä, joissa Suomen sodassa palvellut vänrikki Stool muistelee sota-ajan tapahtumia Hämeenlinnassa. Paavo Cajanderin suomeksi kääntämät säkeet Hattelmalan harjanteesta ovat painuneet monen hämeenlinnalaisen mieleen pysyvästi: "Hämeenlinna, ensi kerran kun sun kuutamossa näin Hattelmalan harjanteilta, tuo ei mene mielestäin! Oli myöhä, ilta kylmä, matkast' olin väsynyt, mut en lepoa, en suojaa minä muistanutkaan nyt."
Runeberg, Johan Ludvig
Julkaistu kirjassa: Runeberg, Johan Ludvig: Vänrikki Stoolin tarinat. - Helsinki : Kansanvalistusseura, 1904.
Tukholmassa vuonna 1887 ilmestynyt Vänrikki Stoolin tarinoiden suomenkielinen laitos sisältää vähemmän tunnetun suomennoksen Hämeenlinna-aiheisesta runosta Vänrikin markkinamuisto. Kääntäjästä ei löydy tietoa, mutta teoksen on kuvittanut ruotsalainen kuvataitelilija August Malmström (1829–1901). Hattelmalanharju on tuskin ollut tuttu paikka tämän version kääntäjälle: "Hämeenlinna! kuutamolla kuinka ensikerran näin Hatalmaan sun harjanteelta, ei voi mennä mielestäin. Oli myöhä, ilta kylmä, matkast' olin väsynyt, mutta lepoa tai suojaa min' en muistanutkaan nyt."
Julkaistu kirjassa: Runeberg, Johan Ludvig: Vänrikki Stoolin tarinoita. - Tukholma : F. & G. Beijer, 1887.
Malmström, A.
Hämeenlinnan lyseekartanon vihkijäisissä
äänitteet
Hämeenlinnan lyseo
koulurakennukset
koulut
lyseot
Hämeenlinnan lyseon uusi koulurakennus valmistui vuonna 1888 ja vihittiin käyttöön 17. syyskuuta. Hämeenlinnalaissyntyinen runoilija Paavo Cajander kirjoitti tilaisuuteen tämän juhlarunon. Runo on julkaistu painettuna mm. Hämäläis-osakunnan viidennessä Kaikuja Hämeestä -albumissa vuonna 1890. Äänitteen on toteuttanut Lasten ja nuorten kulttuurikeskus ARX vuonna 2010, lukija Veikko Pulli.
Julkaistu painettuna kirjassa: Kaikuja Hämeestä V : Hämäläis-osakunnan albumi.. - Helsinki : Suomalaisen kirjallisuuden seuran kirjapaino, 1890.
Hahnsson, Theodolinda
Theodolinda Hahnsson (vuodesta 1886 Theodolinda Yrjö-Koskinen) kertoo tässä muistelmassa kirjailijankutsumuksensa löytymisestä ja tiestään maamme ensimmäiseksi suomenkieliseksi naiskirjailijaksi. Kirjoitus sisältyy teokseen: Kuinka meistä tuli kirjailijoita. Suomalaisten kirjailijoiden nuoruudenmuistelmia, joka ilmestyi Otavan kustantamana vuonna 1916.
Yrjö-Koskinen, Theodolinda
Julkaistu kirjassa: Kuinka tulin kirjailijaksi : suomalaisten kirjailijoiden nuoruudenmuistelmia. - Helsinki : Otava, 1916.
Runoilijanimellä Tuokko kirjoittaneen Antti Törneroosin (1835–1896) romanttis-ihanteellinen runo Birger Jarlin linna julkaistiin ensimmäisen kerran Hämäläis-osakunnan ensimmäisessä Kaikuja Hämeestä -albumissa vuonna 1872. Hämeen linna näyttäytyy kesäyössä runoilijalle aluksi uhkaavana Hämeen valloituksen muistomerkkinä, mutta aamunkoitteessa hän muistaa sen myötä levinneen uuden uskon tuoneen hämäläisille vapauden ja rauhan.
Tuokko
Julkaistu kirjassa: Kaikuja Hämeestä I : Hämäläis-osakunnan albumi. - Helsinki : Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1872.
Vanhankansan tapoja ja taikoja ym. sivistyshistoriallisia pikkutietoja Keski-Hämeestä 1800 luvulta
kansanperinne
tavat
uskomukset
Hämeenlinnan lyseon maantieteen ja luonnonhistorian lehtori Albert Theodor Böök esittelee tässä kirjassa Keski-Hämeestä, erityisesti synnyinseudultaan Padasjoelta peräisin olevia vanhoja tapoja ja tarinoita. Ne liittyivät yleensä pyhäpäiviin, mutta myös muihin tapahtumiin ja toimintoihin, kuten häihin, kalastukseen tai metsästykseen. Tapoihin sisältyi usein taikauskoa, sillä toimimalla jollakin erityisellä tavalla uskottiin saavutettavan haluttu asia tai vaihtoehtoisesti estettävän ei-toivottu tapahtuma. Tiettyjen ilmiöiden taas saatettiin katsoa olevan merkki tulevasta. Kirjassa on myös useita lyhyitä kuvauksia historiallisista tapahtumista, kuten Suomen sodasta, keisari Aleksanteri II:n Suomen vierailusta tai Kerpeikkarina tunnetun sarjamurhaaja Juhani Aataminpojan veriteoista ja tuomitsemisesta.
Böök, A. Th.
Julkaistu kirjana: Hämeenlinna : Arvi A. Karisto (O.y. Hämeenlinnan uusi kirjapaino), 1912.
Saloilta ja vesiltä : metsästys- ja pyyntiretkiä. 2. vihko
eräkertomukset
Kalvola
metsästys
Onni Wetterhoffin eräkertomusten toisessa osassa kerrotaan mm. kuuluisasta sääksmäkeläisestä metsästäjästä ja karhunkaatajasta Kokko-Kustaasta (1818–1886), jonka metsästysretket ulottuivat myös Hämeenlinnan seudulle. Teoksessa on myös kuvaus kirjoittajan "onkimaretkestä" Kankaistenjärvelle ja ilvesjahdista Kalvolan metsäseudulla jouluna 1882.
Wetterhoff, Onni
Saloilta ja vesiltä : metsästys- ja pyyntiretkiä. 1. vihko
Hauho
Onni Wetterhoffin erätarinoiden ensimmäisen osan aloittaa kuvaus maineikkaasta erämiehestä ja karhunkaatajasta, hauholaisesta Eero Juhani Heinäkankaasta (1799–1884), jota Wetterhoff oli käynyt haastattelemassa yhdessä ystävänsä, kirjailija Paavo Cajanderin kanssa. Kirjan toinen tarina kertoo Hämeen metsästysseuran sudenajoista talvella 1883. Susijahteihin osallistui paikallisten metsästäjien ohella myös venäläisiä ammattimetsästäjiä, lukaaseja.
kaunokirjallisuus
kertomukset
Hämeen-Hinttu eli hämeenlinnalainen kauppias Heikki Kekäläinen julkaisi omalla kustannuksellaan tämän 1800-luvun loppupuolen Hämeenlinnaan sijoittuvan tarinan. Alkuosassa kuvaillaan poikien leikkejä ja koulun aloitusta uudessa ja komeassa kansakoulurakennuksessa. Monia muitakin hämeenlinnalaisille tuttuja paikkoja ja rakennuksia mainitaan. Teoksen loppuosa on kaupungin lähistöllä sijaitsevan kartanon tyttären rakkaustarina. Epäonnistuneen avioliiton jälkeen Maini löytää vihdoin onnen lapsuudentoverinsa Sulon kanssa.
Hämeen-Hinttu
Julkaistu kirjana: Hämeenlinna : Tekijä, 1912
kalastus
tarinat
Hämeenlinnan lyseon maantieteen ja luonnonhistorian lehtori Albert Theodor Böök oli myös innokas metsästäjä ja kalastaja. Tässä tarinakokoelmassa hän kertoo metsästys- ja kalastusretkistään, uskollisista koiristaan ja metsästyskavereistaan Hämeenlinnan ympäristössä, synnyinseudullaan Päijänteen rannoilla ja muuallakin Suomessa. Lehtori Böökin omin sanoin kuvattuna: "Nämä ovat aivan vaatimattomia kertomuksia sellaisista retkistä ja elämyksistä ulkona luonnossa, jotka ovat olleet minulle päivän tapauksia kiinnostavammat ja joihin tutustuminen ehkä tuottaisi iloa muillekin.”
Böök, Kerttu
aapiset
lastenkirjat
Kansalliskirjaston Pelasta kirja -kampanjassa on digitoitu Juteinin aapisen eli Lasten Kirjan kolme ensimmäistä painosta. Ensimmäinen painos ilmestyi vuonna 1816, toinen vuonna 1819 ja kolmas vuonna 1826.
Julkaistu kirjana: Wiipurissa : (A. Cederwallerin kirja-painossa), 1826.
Kansalliskirjasto
Julkaistu kirjana: Wiipurissa : (And. Cederwallerin tykönä), 1819.
Kritik öfver Lånbokstäfverna uti Finska Språket
kansanvalistus
suomen kieli
kirjaimet
Vuonna 1816 Jaakko Juteini toimitti painosta kaksi suorasanaista kirjoitelmaa ruotsin kielellä: Anmärkningar uti Finska Skaldekonsten (Muistutuksia suomalaiseen runotaitoon) ja Kritik öfver Lån-Bokstäfverna uti Finska Språket (Arvostelua lainakirjaimista suomen kielessä). Juteinin tuotantoa tutkineen Kuuno Talviojan mukaan hän halusi näillä kirjoituksillaan herättää sivistyneistössä suomen kielen harrastusta. Kirjasessaan Kritik öfver Lån-bokstäfverna uti Finska Språket Juteini tarkastelee suomen kieleen muista kielistä lainattujen kirjaimien käyttöä. B, c, d, f, g, x ja z olivat suomen kielessä lainakirjaimia ja siis enimmäkseen tarpeettomia kirjakielessäkin. Esimerkiksi d-kirjainta kuultiin puheessa Juteinin mukaan ainoastaan niissä Suomen maakunnissa, joissa kieli oli jo ehtinyt pilaantua. Juteini pilkkaakin suomen kielen lainakirjaimia ja jättää ne kaikki pois kirjaseen sisältyvässä runossaan Suomen Kielestä, elli Sana-Armeijan Kokous, Perustus-suomeksi.
Julkaistu kirjana: Wiborg : (And. Cedervaller), 1816.
poetiikka
runous
Vuonna 1816 Jaakko Juteini toimitti painosta kaksi suorasanaista kirjoitelmaa ruotsin kielellä: Anmärkningar uti Finska Skaldekonsten (Muistutuksia suomalaiseen runotaitoon) ja Kritik öfver Lån-Bokstäfverna uti Finska Språket (Arvostelua lainakirjaimista suomen kielessä). Juteinin tuotantoa tutkineen Kuuno Talviojan mukaan hän halusi näillä kirjoituksillaan herättää sivistyneistössä suomen kielen harrastusta. Anmärkningar uti finska skaldekonsten on Juteinin yritys omaksi runousopiksi. Talvioja pitää teosta kuitenkin Juteinin tuotannossa vähäarvoisena, eikä se hänen mielestään ansaitse runousopin nimeä. Talviojan mukaan Juteini ei ollut tarpeeksi perehtynyt runousoppiin, minkä vuoksi teos sisältää suoranaisia virheitä.
Julkaistu painettuna: Wiborg : (And. Cedervaller), 1816.
Julkaistu kirjana: Wiipurissa : (A. Cederwallerin kirja-painosta), 1826.
Neuwo-Kirja, elli Lyhykäinen Oppi Hywiin ja Siiwollisiin Ihmisten Tapoin; Nuoruudelle
käytösoppaat
tapakasvatus
Neuwo-Kirja on uudistettu painos Jaakko Juteinin vuonna 1761 ilmestyneestä teoksesta Lyhykäinen Neuwo, Hywihin Ja Siiwollisihin Ihmisten Tapoin; Nuoruudelle. Kirjanen on Juteinin käytösopas nuorisolle. Siinä annetaan ohjeita puhumisesta ja käyttäytymisestä eri tilanteissa ja neuvotaan, miten esimerkiksi pidoissa tai matkustettaessa toimitaan siivollisesti. Esimerkiksi luvusta Kuinga pitää puheen ulos toimituksen oleman? on seuraava neuvo: ”Lyhykäisen. Joka on aina pitkä-puheinen, ja yhtä asiaa niin kauan jarmuttaa, että ei siehen ikänänsä tahdo loppua tulla, sitä on juuri tukela kuullella. Mitäs ajattelet ja sanoa tahdot, sano lyhyeldä; sillä se on wiisaille otollinen.”
Julkaistu kirjana: Wiipurissa : (And. Cederwallerin kirja-painossa), 1819.
Julkaistu kirjana: Wiipurissa : (A. Cederwallerin kirja-painossa), 1817.
Julkaistu kirjana: Wiipurissa : (A. Cederwallerin kirja-painossa), 1816.
sananlaskut
Julkaistu kirjana: Wiipurissa : (Cederwallerin lesken ja pojan kirja-painossa), 1844.
Sangari Sionissa, elli Walistuksen Woitto Pimeyden Wallan ylitse
Julkaistu kirjana: Wiipurissa : (And. Cederwallerin kirja-painossa), 1824.
Huilun Humina, elli Takaisin Tulo Wäinämöisen Hywästi jätöstä
Saatuaan ankaraa kritiikkiä ja ivaakin osakseen Jaakko Juteini oli jo päättänyt kokonaan lopettaa runoilemisen ja tehnyt tämän tiettäväksi teoksessaan Lähtö-Laulu, elli Hywästi-Jättö Wäinämöiselle (1819). Kalevalamittaan kirjoittamassaan Huilun huminassa Juteini kuitenkin pyörsi päätöksensä ja palasi Väinämöisensä luokse. Hän ei kuitenkaan kirjoittanut enää pilkkarunoja, vaan omistautui entistäkin enemmän suomen kielen asialle: "Waikuttamaan walistusta, oma kieli ombi kallis – armas paiste auringosta, wieras kieli walo kuusta." Huilun humina sisältää myös erillisen 16-säkeistöisen runon Elämän muoto.
Julkaistu kirjana: Wiipurissa : (And. Cederwallerin kirja-painossa), 1820.
Julkaistu kirjana: Wiipurissa : (A. Cederwallerin kirja-painosta), 1819.
Lähtölaulu, elli Hywästi-Jättö Wäinämöiselle
Kummituksia, elli Luonnollisia Aawis-Juttuja, Walistuksen lisäksi
kummitustarinat
Kummituksia, elli Luonnollisia Aawis-Juttuja -kirjanen sisältää Juteinin saksan kielestä kääntämiä hupaisia kummitusjuttuja. Kertomuksen lopussa kuvatulle yliluonnolliselle tapahtumalle annetaan kuitenkin aina luonnollinen selitys. Näiden "aawis-juttujen" tarkoitus oli aikanaan vähentää kansan keskuuteen syvälle juurtunutta taikauskoa.
Julkaistu kirjana: Wiipurissa : (And. Cederwallerin kirja-painossa) 1819.
kaskut
huumori
Jaakko Juteinin Huwitus-Sanomia on varhainen vitsikirja, jossa kirjoittaja tuo esiin myös 1800-luvun alun yhteiskunnan epäkohtia ja eriarvoisuutta. ”Kirkko-herra sai lehmän ja otti ruumiin saarna-palkan emännän kuoleman jälkeen, – käski kuitenkin Apulaistansa ruumiin saarnaa pitämään. Koska nyt tämä akka oli ollut paha eläissänsä, valitsi Apulainen suuttuneena nämä sanat saarnansa aineeksi: Kaksi sai, ja kaksi ei saaneetkan ; Kirkko-herra sai lehmän, perkele sielun, mutta minä ja lukkari ilman jäimme.”
Julkaistu kirjana: Wiipurissa : (And. Cederwallerin kirja-painossa), 1818.
Pila Pahoista Hengistä, Kolmessa Kanssa-puheessa, Uskon Wahwistukseksi
Julkaistu kirjana: Wiipurissa : (And. Cederwallerin kirja-painosta), 1817.
Lausumisia, ja muita Wakaisia Runo-Kirjoituksia
Julkaistu kirjana: Wiipurissa : (And. Cederwallerin tykönä), 1817.
Perhe-Kunda, Pila-Kirjoitus Epä-Luuloista, Kolmessa Osassa
Jaakko Juteinin Perhe-Kunda on ensimmäisiä suomenkielisiä kokeiluja näytelmäkirjallisuuden alalla. Se on kolmeen osaan jaettu vuoropuhelu, joka on kannanotto koulutuksen ja valistuksen puolesta, taikauskoa ja uskomuksia vastaan. Talollisen poika ja talon renki pilkkaavat kahden vanhan naishenkilön ennustuksia ja uskomuksia. Nuorukaiset, joista toinen tekeytyy naiseksi, alkavat kiistellä vanhusten kanssa aaveista ja taikakeinojen tehosta ja osoittavat lopulta kaiken sellaisen valheeksi. Tapahtumat päättyvät juhlaan talon lehtimajassa, jossa juodaan "walistuksen ja Suuren Ruhtinaan" malja.
Jaakko Juteinin Ajan wiete elli Moninainen runokokous ilmestyi vuonna 1817 Viipurissa. Ajan wiete sisältää pilkka- ja leikkilaulujen lisäksi muutamia lyyrisempiäkin runoja, esim. kauniin rakkausrunon Pojan laulu tytöllensä. Juteinin sydäntä lähellä olevia aiheita olivat mm. suomen kielen asema (Kiwi-piirros Häpy-patsaassa Suomen Oppineille) ja eläinten suojelu (Kuoharista elli Salwajasta). Suurin osa kokoelman runoista noudattaa kalevalaista runomittaa.
Julkaistu kirjana: Wiipurissa : (And. Cederwallerin tykönä), 1816.
Suomalainen, elli Runo Ahkeruudesta Suomessa
Laulu Suomessa
Arvon mekin ansaitsemme