Tilastoja ja muistiinpanoja vuodelta 1927
korttipelit
hiihto
ajankäyttö
Digitoitu dokumentti on muistivihko, jossa on käsin kirjoitettuna erilaisia tilastoja. Pentti Haanpää merkitsi muistiin erilaisia henkilökohtaisia tilastoja, jotka käsittelivät hänen ajankäyttöään, pelitilastoja, hiihtotuloksia jne. Laajuus 14 sivua Kirjoitusaika 1927 Aineistoa ei ole julkaistu missään
Haanpää, Pentti
Siikalatvan kirjasto
Aineiston julkaisemiseen muualla on pyydettävä lupa Pentti Haanpään tekijänoikeuksien omistajalta.
muistiinpanot
aforismit
sanonnat
Digitoitu dokumentti sisältää Pentti Haanpään sekalaisia muistiinpanoja, jotka on kirjoitettu pieneen ruutulehtiöön. Shakkisiirtoja Laajuus 1,5 sivua Ei päiväystä Wellerismejä (sanoi-sananparsia), vertauksia, pienfolklorea, repliikkejä Laajuus kahdeksan sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 23.6.1952 Sitaatteja ja aforismeja V. A. Koskenniemen teoksesta Vaeltava viisaus Laajuus 11 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 15.8.1951 Muistiinpanoja "Paavo M:ltä" sisältää kaksi osaa: I Nuorena poikana tietyömaalla Lapissa ja II Hääparin oppaana Haltiatunturilla. Näistä lankomies Paavo Marttiselta kuulluista merkinnöistä Haanpää kehitti novellinsa Poika kivimiehen ja oppaan uralla, joka sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Laajuus kaksi sivua Ei tietoa kirjoitusajankohdasta Eetu Heiskalan sanontoja Laajuus 1,5 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 13.9.1955 Pekmannin sanonta Sanonta on kuultu Eetu Heiskalalta. Tämä on Haanpään viimeinen säilynyt elinaikana tehty merkintä, joka tehty kirjailijan kuolinpäivänä. Joko Haanpään ystävä Eetu Heiskala oli käynyt tuona päivänä Korpelaisessa tai Haanpää muisti sen tuolloin. Laajuus kolme riviä Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 30.9.1955
Kiinalaiset jutut. Käsikirjoitus vuodelta 1954
matkakertomukset
kulttuurimatkailu
Kiina
Digitoitu dokumentti sisältää Kiinalaiset jutut -teoksen käsikirjoituksen koneella kirjoitettuna. Kannessa on teksti Kiinalaiset jutut Muistikuvia sekä Otavan leima ja teksti: "Rek. no 5668, Kirjallisuudenlaji: Kaunokirjallista matkakuvausta. Painos 4000, kansi 3-värinen". Etusivulle on punakynällä merkitty "Ilmestyy lokakuussa". Osa tekstistä on liimattuina liuskoille, jotka ovat aiemmin julkaistuista lehtijutuista. Luvun loppu on koneella kirjoitettua Apinakuningas-oopperan selostusta. Myös teoksen luku Ilta on jostakin lehdestä. Digitoidun dokumentin lopussa on 24 pientä kapeata lehteä. Ne ovat kynällä kirjoitettuja muistivihkon sivuja, joissa on lukujen luonnosteluja. Pentti Haanpää osallistui vuonna 1953 suomalaisen kultuurivaltuuskunnan tekemään Kiinan matkaan. Seurue, jonka johtaja oli Sylvi Kekkonen, tutustui sisällissodan ja vallankumouksen jälkeiseen kommunistiseen järjestelmään. Tämän matkan perusteella Haanpää kirjoitti teoksen Kiinalaiset jutut. Laajuus 114 liuskaa. Teoksen luku Vappu on julkaistu nimellä Pekingin vappumarssi ensimmäisen kerran Vapaa sana -lehdessä (24.7.1953), samoin Futselingin monttu (21.7.1953) ja Kalliobuddha (22.7.1953). Kiinalaisessa oopperassa on julkaistu ensimmäisen kerran julkaisussa Pohjanmaan Joulu 1953. Kiinalaiset jutut on julkaistu vuonna 1954 (Otava), sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Muistivihkon sivujen ensimmäisellä liuskalla lukee "Klassillinen ooppera", sen yli merkitty "Kirjoitettu". Vihko tehty itse konekirjoitusmonisteesta nimeltä Fysiologisia faktoja. Haanpää on kirjoittanut tekstiä osin monistetekstin rivien väliin. Näin on kirjoitettu mm. Vappumarssi Pekingissä (14.7.1953). Futselingin monttu on kirjoitettu 1,5 puhtaalle kapealle liuskalle. Ylhäällä kysymys: "Mikä on rostrum?" (julk. huomautus: puhujalava).
Aineiston julkaisemiseen muualla on pyydettävä lupa Pentti Haanpään tekijäoikeuksien omistajalta.
Kiinalaiset jutut. Osa käsikirjoituksesta maaliskuu 1954
Peking
Digitoitu dokumentti sisältää kolme käsinkirjoitettua lukua teokseen Kiinalaiset jutut sekä joitakin muistiinpanoja. Kiinalaiset jutut on kuvaus uudesta Kiinasta kommunistisen puolueen johdolla. Suomalainen kulttuurivaltuuskunta teki kolme kuukautta kestäneen Kiinan vierailun keväällä 1953. Vanha Peking Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 28.3.1954 Silkkimato Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 27.3.1954 Muistomerkkejä Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 30.3.1954 Aiheita ja otsakkeita, muistiinpanoja ja tarkistettavia faktoja. Laajuus kaksi sivua Luvut Vanhaa Pekingiä, Silkkimato ja Muistomerkkejä ovat ilmestyneet teoksessa Kiinalaiset jutut (Otava 1954), ne sisältyvät teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989).
Muistiinmerkintöjä vuosilta 1925-1930. Osa käsikirjoituksesta
päiväkirjat
luonnokset
Digitoitu dokumentti sisältää koneella kirjoitetut käsikirjoitusliuskat Pentti Haanpään päiväkirjoista ajalta 14.10.1925-14.1.1930. Dokumentin alussa on otsikko "Pentti Haanpää. Kynäilyharjoitelmia. Kaksikymmentä vuotta. Muistiinpanoja". Dokumentti on todennäköisesti Hannu Taanilan kirjoittama. Siitä puuttuvat Muistiinmerkinnöissä mainitut kaunokirjalliset tekstit päiväyksineen, jotka Haanpää on itse kirjoittanut puhtaiksi muistivihkoistaan. Laajuus 99 liuskaa Julkaistu teoksessa Muistiinmerkintöjä vuosilta 1925-1939 (Otava 1976).
Muistiinmerkintöjä ja muistiinpanoja vuosilta 1930-1939. Osa käsikirjoituksesta
Digitoitu dokumentti sisältää koneella kirjoitetut käsikirjoitusliuskat Pentti Haanpään päiväkirjoista ajalta 24.4.1930-27.7.1939. Tämä on jälkimmäinen osa kirjoituksista, jotka Haanpää on otsikoinut "Pentti Haanpää. Kynäilyharjoitelmia. Kaksikymmentä vuotta. Muistiinpanoja." Lisäksi dokumentissa on muita koneella kirjoitettuja muistiinpanoja. Päiväkirjamerkintöjä Laajuus 79 sivua Viimeinen merkintä: Kipua L[eskelä] 4.X[10].1937 Julkaistu teoksessa Muistiinmerkintöjä vuosilta 1925-1939 (Otava 1976). Pentti Haanpään koneella kirjoittamia muistiinpanoja Laajuus 12 sivua Aiheita: I Kunta ja seurakunta - XII Pula-aikaa. Päiväys 24.5.1938. Nämä lyhyet kuvaukset on yliviivattu, mutta silti julkaistu sellaisenaan teoksessa Muistiinmerkintöjä vuosilta 1925-1939 (Otava 1976). Matka. Päiväkirja kertoo Helsingin matkasta, jolloin Haanpää pääsi pakoon velvollisuutta olla todistajana enonsa Kalle Keckmanin kavallusjutussa. Kirjoitusaika 11.1.-22.1.1939 Aallon pohjasta on Haanpään itseripitystä juopottelun ja pelivelkojen takia. Kirjoitusaika 30.3.1939 Matkan jälkeen on kuvaus viinanhakumatkasta Iisalmeen. Kirjoitusaika 27.7.1939 Tekstit on julkaistu teoksessa Muistiinmerkintöjä vuosilta 1925-1939 (Otava 1976).
Muistiinmerkintöjä vuosilta 1941-1942 Vartiossa. Käsikirjoitus tammikuu 1942
kirjoituskilpailut
novellit
sotakirjallisuus
seksuaalinen käyttäytyminen
Digitoitu dokumentti on keskikokoinen kellanruskeakantinen ruutulehtiö, joka sisältää sekalaisia muistiinpanoja, novellin Vartiossa ja kirjeluonnoksen. Lehtiön alkuun Haanpää jäljentänyt Gummeruksen talvisotakilpailukutsun, jonka määräaika oli 31.7.1942. Kilpailusta ei liene tullut valmista, eikä Haanpää osallistunut. Otava oli järjestänyt vastaavan kilpailun vuonna 1940, jossa Haanpään Korpisotaa lunastettiin. Lehtiön lopussa on tyhjiä sivuja, joiden seassa on yksi sakkitehtävä ja sitten kaksi sivua varusluetteloa (Haanpää oli Lonkan kenttähevossairaalan varastonhoitaja). Lehtiön lopussa on kirjeluonnos: "Täällä jossakin 28 VI -41 Hummasen talon väelle, Neittävän kylä. Kun erästä sotaväenosastoa kulje" (katkeaa kesken). Novelli Vartiossa kertoo asemasodan arjesta. Se on reportaasimainen kuvaus vanhalla rajalla olevasta vartiopisteestä, jossa rajapuomin vieressä on kyltti: Uuteen Suomeen. Uusi tulokas havannoi ympäristöä ja tilanteita. Tultuaan vartiosta hän kuulee pahviteltassa seinän takana jonkun miehistä viettelevän naisen yhdyntään. Vartiomies ajattelee ironisesti, kuinka Suur-Suomeen tehdään lisää uusia ihmisiä. Myöhemmin partio palaa takaisin hätyyttämästä neuvostopartisaaneja, tulitaistelussa on kuollut yksi omakin. Vankeja on saatu kolme. Laajuus 14 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 21.1.1942 Vartiossa on julkaistu teoksessa Nykyaikaa (Otava 1940). Sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989).
Seitsemän miehen saappaat. Osa käsikirjoituksesta lokakuu 1944
pohjoispohjalainen kaunokirjallisuus
jatkosota
huumori
Digitoitu dokumentti on kellertäväkantinen keskikokoinen lehtiö, joka on kirjoitettu kosmoskynällä. Se sisältää kuusi episodia romaanista Yhdeksän miehen saappaat. Kirjoituksen otsikko on "Seitsemän miehen saappaat (juttu jatkuu)". Tämä oli kokoelmaromaanin alkuperäinen nimi ja idea, mutta Haanpää luopui siitä välttääkseen yhdistämisen Kiven Seitsemään veljekseen. Lehtiön kellertävän takakannen kääntöpuolella on allekkain saappaiden isäntien nimet: Soro, Jopperi, Nirva, Ahven, Norppa, Korppi, Nokkanen, Jaara, Lehto. Käsikirjoituksessa on lopullisesta versiosta poistettu, kustantajan liian provokatiivisena pitämä kappale, joka on aitoa sotilasperinnettä. Lehto huomasi härkävaunun seinästä liitukirjoituksen "Risto Ryti ja Olympia-orkesteri soittavat jenkan Kusessa ollaan, sävel Ryti, sanat Ryti. Väinö Lehto sanoi, että se oli mitä melkoinen laulu. Se tuntui lähteneen sydämen pohjasta." Työvelvollinen Norppa on kieltäytynyt jatkosodan alussa ylittämästä vanhaa rajaa, koska on heimosotien aikana ollut jo toisella puolen ja saanut sieltä äkkilähdön. Norppa on joutunut suonkuokintaan ja Itä-Karjalaan rakentamaan kirkkoa. Norppa epäilee suuryhtiöiden eniten hyötyvän miehityksestä, Syvärillä olemisesta, muutenkin koko homma on varmaan väliaikaista. Norppa luo seksisuhteen naiseen, pääsee lomalle, ja vaihtaa lopulta saappaita korpraali Korpin kanssa ryyppyä vastaan. Laajuus 24 sivua. Alkaa kohdasta: "Hän piti puutyöstä. Niinkuin tikka, sanoi hän". Sivuilla 9-10 pyyhitty 10 riviä, muuallakin virkkeen mittaisia poistoja. Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 17.10.1944 Korppi lähtee kelirikkoaikana kohti erämaatukikohtaansa, tapaa siellä kersanttiveljensä, Paja-Vatulan ja Lipottimen. Episodista puuttuu tämän pääsiäisenvietto rouva Risun luona, joka on mukana lopullisessa versiossa. Laajuus yhdeksän sivua. Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 19.10.1944 Luutnantti Purnu saa jälleen pelikaverin ja tilaa Korpille uudet saappaat, vanhat lähtevät korjaukseen. Laajuus kaksi sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 19.10.1944 Saappaat makaavat pitkään jalkinekasassa, josta ne varusvaraston kautta päätyvät sotamies Nokkaselle. Rintamalla Nokkanen vaihtaa saappaat patologisen pelurin, Peli-Jaaran kanssa. Tekstistä puuttuu Nokkasen joulukokemus entisen rakastettunsa kanssa, joka on mukana lopullisessa versiossa, siihen vain viitataan tässä. Laajuus kuusi ja yhdeksän sivua. Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 20-21.10.1944 Jaara pelaa Pelihelvetti-nimisessä korsussa yötä päivää ja lopettaa vain, jos häviää rahansa. Jaara kirjoittaa vaimolleen, että tämä lähettäisi rahaa myytyään hevosen. Pelit viimein loppuvat, kun Suomen armeija vetäytyy Aunuksesta. Jaara hylkää saappaat ja palaa Suomeen avojaloin (vertaus sodan hävinneestä Suomesta). Laajuus neljä, viisitoista ja kahdeksan sivua. Kirjoituspaikkaa ja -aikaa ei mainita, oletettavasti Piippola 23-24.10.1944 Lehto löytää hylätyt saappaat, matkaa junalla pohjoiseen. Asemalla sotamies Ahven tunnistaa vanhat saappaansa. Laajuus 18 sivua, päättyy lehtiön loppuessa Ahvenen sanoihin: "Ja muutenkin niitä on aika leikannut..." Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 25.10.1944 Julkaistu teoksessa Yhdeksän miehen saappaat (Otava 1945). Sisältyvät teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989).
Aineiston julkaisemiseen on pyydettävä lupa Pentti Haanpään tekijänoikeuksien omistajalta.
Seitsemän miehen saappaat. Osa käsikirjoituksesta toukokuu 1944
petos
Digitoitu dokumentti on kellertäväkantinen keskikoinen ruutulehtiö, joka on kirjoitettu lyijykynällä. Se sisältää kaksi episodia romaanista Yhdeksän miehen saappaat. Otsikko lehtiön alussa on Seitsemän miehet saappaat (juttu jatkuu). Vääpeli Soro on kuuullut kersantti Pensaalta saaneensa ylennyksen vänrikiksi. Soro ei tarkista asiaa, vaan ostaa natsat, koska on menossa lomalle tutustumaan kirjeenvaihtoystäväänsä, rouva Katariina Puhtiin. Kun Soro tapaa naisen tämän talossa, hän saa selville kirjeenvaihtoharrastuksen laajuuden; sängyn alta nousee toinenkin sotilas. Soron into lopahtaa ja hän matkaa kotitilalleen lomille ja sieltä takaisin yksikköönsä. Kaupungissa hakiessaan yksikön palkkarahat Soro alkaa juopotella. Myöhemmin myös natsapetos paljastuu, ja Soro saa komennuksen toiseen yksikköön. Matkalla sinne hän tapaa luutnantti Jopperin, ja miehet vaihtavat saappaita. Soron nimi oli alussa Pessari. Henkilöhahmon mallina oli Pessarin tilan isäntä Heikki Luttinen Pyhännältä. Haanpää muuttaa nimen Soroksi ollakseen viittaamatta liian läheltä ystävänsä sodanaikaiseen seikkailuun. Jakso alkaa siitä, kun Pessari kiinnittää hotellissa vänrikin ruusukkeet kauluslaattoihinsa. Kirjoituspaikka ja -aika 9.5.1944 (3 ja 39 sivua), 11.5.1944 (viisi sivua), 13.5.1944 (20 sivua). Kaikissa merkitty kirjoituspaikaksi Sairaala. Lonkan kenttähevossairaala muutti helmikuussa 1944 Lonkasta Juntusrantaan Suomussalmelle. Jopperi on lomareissulla tapaamassa evakoitua äitiään. Hän saa siellä päälleen isännän huonosti istuvat siviilivaatteet, koska omat on putsattava täistä. Juttu katkeaa kohdassa, jossa mainitaan Jopperin seurustelevan (ei eroottisessa mielessä) vaalean serkkunsa kanssa, josta on tullut talon emäntä äitinsä kuoltua välirauhan aikana. Jopperi-episodin keskellä on kolmen sivun teksti "Välimietteitä tästä kirjoituksesta" (Sairaala 16.5.1944). Siinä Haanpää pohtii, millaisia hahmoja käyttää saappaiden miehinä. Tässä vaiheessa suunnitelmissa oli vielä seitsemän miestä. Kirjoituspaikka ja -aika 14.5.1944 (13 sivua), 18.5.1944 (18 sivua). Kaikissa merkitty kirjoituspaikaksi Sairaala. Ilmestyneet teoksessa Yhdeksän miehen saappaat (Otava 1945). Sisältyvät teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989).
Aineiston julkaimiseen muualla on pyydettävä lupa Pentti Haanpään tekijänoikeuksien omistajalta.
Lehtorin pyöräretki. Käsikirjoitus heinäkuu 1946
urheilu
maailmankatsomus
Digitoitu dokumentti on kellanruskeakantinen keskikokoinen lehtiö, jossa otsikko "Lehtorin pyöräretki EV" (eli Esko Viirteen merkitsemä). Lopusta revitty lehtiä pois. Sisältää novellin käsikirjoituksen. Novellissa Lehtorin pyöräretki pikkukaupungin eläkkeellä oleva vanhapoikalehtori harrastaa urheilua ja voimailua ja ostaa ensimmäisenä polkupyörän. Lehtori ajaa maaseudulle, heittelee ilokseen sorakuopassa pikkukiviä, joita lentelee toisessa kuopassa olevien soranajajien niskaan. Miehet uhkaavat köyttää lehtorin ja viedä hänet prännärille eli pienpolttajalle. He eivät ymmärrä urheilun merkitystä. Lehtori pakenee ensin juosten ja sitten pyörällään, miehet eivät pysy perässä. Pakinoitsija Siltavahti (Esko Viirret) kertoo Oulu-lehdessä 9.11.2008 julkaistussa pakinassa Jumalan juoksupoika, että lehtorin mallina on ollut oululainen uskonnon lehtori Georg A. Waenerberg (1865-1941), joka perusti Nuorten Ystävät ry:n ja jolla usein oli niin kiire, että hän juostessaan talutti pyöräänsä, kun ei kerinnyt hypätä satulaan. Laajuus 24 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 2.7.1946 Ilmestynyt Työväen Joululehdessä (1946) ja kokoelmassa Heta Rahko korkeassa iässä (Otava 1947). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989).
Urakkakirkonkävijä. Aapeli Metsän sotaa. Käsikirjoitukset tammikuu 1946
pasifismi
kirkko
Digitoitu dokumentti on pienehkö, ruskehtavakantinen KK:n (Kulutusosuuskuntien Keskusliitto) ruutulehtiö, kannessa lukee "Aili Haanpää 1941." Sisältää kaksi novellia. Novellissa Urakkakirkonkävijä eletään vuoden 1865 jälkeisen kunnallishallinnon aikaa, joka oli kirkon kontrolloimaa. Mäen isäntä ja kunnallislautakunnan esimies ei halua huonoilla talvikelillä ajaa kirkkoon kuulemaan saarnastuolista välitettyjä ilmoituksia. Kylän isännät palkkaavat urakkapalkalla miehen menemään kirkkoon joka sunnuntai ja tuomaan ilmoitukset. Vanha rovasti ihmettelee kävijää, joka ei aiemmin ole kirkonpenkkiä painanut. Kun kevät tulee, mies lyö velvollisuutensa laimin eikä saakaan palkkaansa. Rovasti palaa vanhaan rauhaansa. Juttu perustuu sukutarinaan, jonka mukaan Haanpään isoisä, originelli isäntä ja valtiopäivämies Juho Haanpää oli palkannut tällaisen kirkonkävijän joka sunnuntaiksi Pulkkilan kirkkoon, koska hän itse asui Leskelässä. Laajuus 22 sivua. Kirjoitusaika ja -paikka 23.1.1946 Piippola Urakkakirkonkävijä on ilmestynyt teoksessa Heta Rahko korkeassa iässä (Otava 1947), sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellin Aapeli Metsän sotaa päähenkilö Aapeli Metsä ei tahdo lähteä jatkosotaan vetämään Hitlerin reslaa, vaan pakenee metsään välttääkseen palvelukseenastumismääräyksen. Metsä pitää kansaa tyhmänä sen uskoessa Saksan voittavan heikkona pidetyn Neuvostoliiton. Metsän veli järjestää ruokahuollon, mutta hän lopettaa yhteistyön, kun kylässä aletaan puhua Aapelin piileskelevän lähimetsässä. Aapeli lähtee tavoittamaan lähistöllä olevaa metsäkaartiyhteisöä. Tämä sodanvastainen ja käpykaartilaista ymmärtävästi kuvaava novelli julkaistiin ensimmäisen kerran kirjailijaryhmä Kiilan 40-luku-lehdessä. Haanpää oli Kiilan perustajajäsen vuodelta 1935-36. Teksti ei soveltunut Haanpään kumpaankaan sodanjälkeiseen novellikokoelmaan. Teoksissa novelli on sisällytetty osaan 6, ja vuodeksi ilmoitetaan 1945, mikä on luultavasti virhe, koska se lehtiössä seuraa välittömästi Urakkakirkonkävijää. Laajuus 40 sivua, teksti loppuu kesken repliikkiin: "Saisithan tuota antaa tietää itsestäsi". Kirjoituspaikkaa ja -aikaa ei ole mainittu, koska teksti päättyy lehtiön loppuessa kesken. Aapeli Metsän sotaa on ilmestynyt ensimmäisen kerran 40-luku-lehdessä (3/1946), sen jälkeen teoksessa Teokset 1 (Otava 1956), sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989).
Kiinalaiset jutut. Osa käsikirjoituksesta vuosilta 1953-1954 Nuotta. Sodan siunaus. Käsikirjoitukset vuosilta 1953-1954
Digitoitu dokumentti on keskikokoinen kellanruskeakantinen lehtiö merkkiä PK n:o 27, joka sisältää osan Kiinan matkan matkakertomuksesta ja kaksi novellikäsikirjoitusta. Teksti on kirjoitettu kosmoskynällä. Kannen kääntöpuolella allekkain numeroita, rahalaskelmia, vasemman otsikkona T, oikean V (tulot, velat), edellistä yht. 5475, oikealla 3225 (markkaa). Kiinalaiset jutut kertoo suomalaisen kulttuurivaltuuskunnan kolmikuukautisesta Kiinan vierailusta keväällä 1953. Dokumentissa on kolme lukua tulevasta teoksesta: Kiinalaisesta oopperasta, Talonpoika ja Kävelyä. Yhdeksännen sivun lopussa on Haanpään tulkin ja päällystakin, Kou Chuen -neitosen maineikas lisänimi opastettavalleen: -Hyvä, Mr. Kampei... Johtuu kiinankielisestä ryyppykehotuksesta (vrt. Suomessa Pohjanmaan kautta). Kiinalaisten isäntien nostaessa Kampein Haanpää ainoana delegaatiosta otti sen kirjaimellisesti ja johdonmukaisesti aina, jopa niin että Matti Kurjensaaren mukaan Pekingissä isännät turhaan yrittivät juottaa hänet pöydän alle. Seuraavalla sivulla sivun verran Kurjensaarelta saatuja tietoja mm. Kiinan terveysliikkeen saavutuksista, esim. tapettu viisi miljoonaa kärpästä, 130 miljoonaa rottaa, 39 miljardia moskiittoa. Sen jälkeen päiväysluettelo: "Kävelyä" 26.V Kantoni; "Silkkimatokoulu" 18.V.; "Sotaherra" ja "Onnellinen vesi" 20. V. [V: toukokuu]. Kiinalaisesta oopperasta Laajuus yhdeksän sivua Kirjoitusaika 28.9.1953 Talonpoika Laajuus 36 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 6.3., 28.4., 10.5., 26.5., 29.5., 31.5. ja 4.6.1954 Kävelyä Laajuus yhdeksän ja kahdeksan sivua, viimeisellä sivulla vain neljä riviä; ei päiväystä, pitkin matkaa muutamien rivien ylipyyhkimistä. Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 9.3.1954 Kiinalaiset jutut on ilmestynyt vuonna 1954 (Otava), sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Novelli Nuotta kertoo nuoresta Iisakista ja hänen veljestään, jotka joutuvat isänsä pakottamina yökaudet soutamaan ja vetämään nuottaa järvellä. Vartuttuaan Iisakki lähtee maailmalle, eikä halua enää palata. Tarina käsittelee lapsityövoiman väärinkäyttöä. Koska Haanpää kirjoitti samana vuonna Iisakki Vähäpuheisen, tätä novellia voi pitää Iisakin lapsuuden kuvauksena. Laajuus kuusi sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 2.12.1953 Nuotta on julkaistu ensimmäisen kerran kanadansuomalaisessa kirjallisessa viikkolehdessä Liekki (Ontario 3.4.1954). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novelli Sodan siunaus kertoo Artturi Paksupohjasta, joka ajelee ympäri maaseutua ostellen metsää ja kokonaisia tiloja pannakseen ne nurin. Paksupohja yrittää hyötyä Korean sodan aiheuttamasta noususuhdanteesta, erityisesti puutavaran kysynnän kasvusta. Paksupohja ajaa humalassa autonsa romuksi junan kylkeen, mutta selviää itse lähes naarmuitta. Novelli on luku romaaniluonnoksesta Puut. Laajuus neljätoista sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 18.1.1954 Sodan siunaus sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989).
Novellien luonnoksia elokuu 1950 Apuraha-anomus elokuu 1950
alkoholismi
riippuvuus
Digitoitu dokumentti sisältää neljä novellia ja apuraha-anomuksen. Teksti on kirjoitettu sinikynällä kapeaan sini- ja punapystyviivoitettuun kirjanpitovihkoon, joka on nurkasta kastunut ja kuivuessaan muuttunut ruskeaksi. Sivulta 31 alkaen vaihtuu hiukan leveämpään samantapaiseen kirjanpitolehtiöön. Koska Aili Haanpää oli Piippolan osuuskassan hoitaja, aviomies sai kirjanpitolehtiöitä kirjoitusmateriaalikseen. Neljännen novellin 7. sivulla lyijykynä vaihtunut kosmoskynäksi. Novellissa Pitkä matka Erkki Komu lähtee tietöihin Lappiin mittausmestarin apulaiseksi, mutta mestari ratkeaakin ryyppäämään päiväkausiksi. Sahtitorpassa juhlat jatkuvat ja Erkkikin pääsee viinan makuun. Kesken kaiken vanha mies löytyy kuolleena nurkasta, mutta juomingit jatkuvat silti. Lopulta miehet suuntaavat takaisin ja mestari vaatii kyytiä pyytäneeltä tytöltä seksuaalista kanssakäymistä vastineeksi. Erkki tarkkailee tytön ja mestarin puuhia ja oppii elämän karuja lainalaisuuksia. Laajuus 34 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 8.8.1950 Novelli Pitkä matka on ilmestynyt kokoelmassa Atomintutkija ja muita juttuja (Otava 1950), sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellin Veikkaaja päähenkilö on Ville Veneheitto, joka on veikkauskuumeen uhri. Hän ei lannistu, vaikka onni menee aina hiukan ohitse. Työkaveri seuraa tätä maniaa ironisen huvittuneesti. Laajuus kymmenen sivua Kirjoituspaikka ja -aika Pessari 17.8.1950 Veikkaaja on ilmestynyt ensimmäisen kerran Työväen Joululehdessä vuonna 1950, sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Syöntiä ja muisteluita isäntä Jussi Pihka pitää perheensä ja palvelusväkensä otteessaan aterioiden aikana, itse ahmien ja puhuen taukoamatta. Isäntä myös huvittelee naapurinsa, Aatami Puun, hajamielisyyden kustannuksella. Nuori renkipoika nolaa isäntänsä jätettyään pöydälle korjaamansa kengän vanhan kantalapun, josta isäntä toistuvasti haukkaa syytellen asian paljastuttua talon naisväkeä. Kukaan ei uskalla nauraa vitsille, tosin isäntä itse hiljenee samalla. Laajuus kaksitoista sivua Kirjoituspaikka ja -aika Pessari 20.8.1950 Syöntiä ja muisteluita sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Pullojänis on tarina Tikasta, joka kehuskelee metsästystaidoillaan. Tikan kaksi kaveria haluavat nolata tämän. He jättävät polun varteen jäniksen, jonka mahan sisään on ommeltu viinapullo. Tikka ampuu jäniksen ja hänen suolistaessaan sitä puukko karahtaa pullon kylkeen. Kaverit sieppaavat pullon ottaen siitä ryypyn, mutta Tikka ei vasten tapojaan ota. Kavereilla on nyt aina keino hiljentää Tikka muistuttamalla häntä Suomen jahtihistorian ainutlaatuisesta jäniksestä. Laajuus kolmetoista sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 29.8.1950 Pullojänis on ilmestynyt ensimmäisen kerran julkaisussa TUL joulu vuonna 1950. Se sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Vihkon lopussa oleva apuraha-anomuksen luonnos on päivätty 21.8.1950.
Novelleja. Käsikirjoituksia vuosilta 1945-1946
pula-ajat
siirtolaisuus
metsätyö
Digitoitu dokumentti on Rafael Haarlan ruutulehtiö "R.H. No. 103", jossa on sininen yläreunus, sen päällä pala teippiä. Sisältää kuusi novellia. Novelli Vaari muistelee on kertomus pula-ajasta ja aikakausien muuttumisesta. Vaari muistelee omia kokemuksiaan pula-ajoista, miten hän yritti kaupata vihanneksia ravintolaan, mutta tuotteiden hintojen romahduttua ja ylitarjonnan takia ne eivät kelvanneet edes ilmaiseksi. Laajuus 11 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 4.5.1945 (Kirjekuoressa on väärä päiväys 4.VIII -45) Vaari muistelee on ilmestynyt ensimmäisen kerran Kansan kuvalehdessä (21/1945), sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Komentajan sotataito kertoo komentajasta, joka rakennuttaa uljasta paraatikorsua Karjalassa, mutta työ menee hukkaan, kun tulee vetäytymisen aika. Novellia ei ole otsikoitu. Laajuus 20 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 5.5.1945 Komentajan sotataito on ilmestynyt julkaisussa 40-luku (5/1945). (Kirjekuoressa on merkintä, että novelli olisi julkaistu Kootuissa teoksissa, mutta tieto ei pidä paikkaansa) Kassun kessukaupoissa Kassun tupakkasato menee hallan takia pilalle. Kauppahenkinen Eetu ostaa jäätyneet lehdet ja myy ne kauppiaalle. Näin Kassu joutuu lopulta ostamaan kiskurihintaan omat tupakkansa takaisin. Novellia ei ole otsikoitu. Laajuus 17 sivua. Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 16.5.1945 Kassun kessukaupat on ilmestynyt julkaisussa Työnjuhla (1945), sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Vuosisadan ottelu on novelli Pankka-ukon viimeisistä vaiheista siirtolaisena Amerikassa, 90-vuotiaana patriarkkana. Otsikoksi merkitty "Vuosisadan ottelu (juttu jatkuu)". Laajuus 7 sivua. Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 4.4.1946 Vuosisadan ottelu sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Viimeinen puu kertoo Juho Pernusta, joka tajuaa tulleensa 50-vuotiaana metsätyöntekijänä tiensä päähän. Valtavat puumäärät ovat kuin läpileikkaus hänen elämästään. Hän on kaatanut monta puuta, myös hänen neljä poikaansa ovat kaatuneet sodassa. Työ on ollut raskasta, mutta puut ovat olleet myös ystäviä tietyllä tavalla, antaneet edes jonkinlaisen elannon. Yksin mökissään Pernu tuntee suurta olemassaolon yksinäisyyttä. Laajuus 24 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 16.4.1946 Viimeinen puu on ilmestynyt julkaisussa Työnjuhla (1946), sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Omalla haudallaan on tarina Matti Leväisestä, joka ottaa kaatuneen työvelvollisen identiteetin saatuaan tämän paperit ja asusteet. Kaatunut vihollinen taasen puetaan Matin univormuun ja haudataan suomalaiseen sankarihautaan. Tämä on Haanpään tuotannon suurimpia provokaatioita: venäläisen sotilaan ruumis suomalaisessa sankarihaudassa. Novelli käsittelee ennen kaikkea identiteetin ongelmaa. Muistivihkoon novellin nimen on kirjoittanut ilmeisesti Esko Viirret, nimen jälkeen on merkitty sulkeissa (E V). Laajuus 45 sivua. Tekstissä ei ole päiväystä, koska se katkeaa kesken lehtiön loppuessa. Omalla haudallaan on ilmestynyt julkaisussa Suomen kirjallisuuden vuosikirja 1946, sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989).
Hota-Leenan poika. Käsikirjoitus vuodelta 1929 1/2
parantajat
ruumiillinen työ
maaseutuväestö
sosiaalinen muutos
elämäkertaromaanit
Digitoitu dokumentti sisältää romaanin Hota-Leenan poika käsikirjoituksen sivut 1-155. Teksti on kirjoitettu käsin kapeille ruutuvihkon puolitetuille lehdille. Sen otsikko on "Seitsemänkymmentä vuotta, muutaman miehen onni, elämä ja sen tapahtumat, kertoi ja kuvitteli: Pentti Haanpää". Hota-Leenan poika kuvaa maaseudun elinkeinomurrosta, jossa koneelliset työmenetelmät alkavat korvata perinteisiä elinkeinoja. Täman murroksen keskellä sinnittelee Taneli Hotakka ja hänen vaimonsa Kaisa. Teoksessa esiintyy myös Syinmaan tietäjä, joka pohjautuu tosielämän esikuvaan, Juho Luomajokeen. Teos nostaa keskiöön ajatuksen ruumiillisen työn luonteesta ja sen sankarillisuudesta. Laajuus 157 sivua Kirjoituspaikka Piippola, kirjoitusajankohta ei tiedossa Romaani on ilmestynyt ensimmäisen kerran vuonna 1929 (Kansanvalta). Sisältyy teokseen Kootut teokset 2 (Otava 1989).
Kirjeluonnos Iisakki Vähäpuheinen. Osa käsikirjoituksesta elo-syyskuu 1953
pontikka
tietäjät
uhkapelit
Digitoitu dokumentti on keskikokoinen ruutulehtiö, joka sisältää kirjeluonnoksen ja neljä novellia. Kirjeluonnnos kirjailija Juhani Konkalle koskien juttujen kääntämistä venäjäksi. Laajuus kaksi sivua Kirjoituspaikasta ja -ajasta ei ole mainintaa. Novellissa Hallantorjuntatykki Iisakki Vähäpuheinen vierailee maatalousnäyttelyssä. Hallantorjuntatykin lasipullon särkyessä happo syö ukon vaatteet pilalle. Laajuus 10 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 20.8.1953 Novellissa Veikkaus Haanpää on yhden päähenkilön ympärille rakennettuun juttukokoelmaan hyödyntänyt aiemmin Työväen joululehdessä vuonna 1950 julkaistua novelliaan Veikkaaja. Tässä versiossa intohimoinen veikkaaja on päähenkilön ottopoika Vävy ja ironinen tarkkailija on Iisakki. Laajuus 13 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 31.8.1953 Novellissa Nuotiolla Iisakki kertoo tarinoita. Lestadiolaisuuteen kääntynyt mies pyytää Iisakilta syntejä anteeksi ja tämä antaakin anteeksi muut synnit paitsi sen, että mies on aikoinaan sammuttanut nuotion pontikankeittopaikalla niin, että sitä oli hankala taas saada palamaan. Toisessa tarinassa Iisakki vierailee helvetissä, mutta palaa maan päälle huomattuaan, ettei saanut juoda viinaa tahi vietellä neitosia. Laajuus 11 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 1.9.1953 Muistomerkki on jälleen tarina Iisakista, joka ottaa lapsettoman pariskunnan hoteisiinsa, mutta pettyy vävyn vain laiskotellessa. Oikeus mitätöi luovutuspaperit ja tämän kunniaksi Iisakki rakentaa oman vapaudenpatsaan niin, että polttaa lipputangon ja nostaa sen tynkään vävyn maihinnousukengät ja hatun. Novellissa esitelty Iisakin vapaudenpatsas perustuu todellisuuteen sikäli, että hahmon malli, pyhäntäläinen pienviljelijä Isaak Tabell todella rakensi tällaisen muistomerkin vapauduttuaan hankalasta ottopojastaan. Samalla ironisoidaan sotien jälkeen yleistä muistomerkkimaniaa. Sankaripatsaita ja muita kaatuneiden muistomerkkejä pystytettiin joka pitäjän hautausmaalle. Novellin lopussa on episodi Iisakin oleskelusta tietäjän talossa. Siinä Haanpää on soveltanut juttuja Hätämaan tietäjästä, Leskelänkylän toisesta merkkimiehestä Juho Luomajoesta (1843-1914). Tästä hahmosta kirjoittivat sekä isoisä Juho Haanpää, isä Mikko Haanpää että Pentti. Iisakki-jutun ohella hätämaalainen esiintyy romaanissa Hota-Leenan poika (1929) ja novellikokoelman Atomintutkija ja muita juttuja (1950) kertomuksessa Hätämaasta. Laajuus 15 sivua Kirjoituspaikasta ja -ajasta ei ole mainintaa. Kaikki novellit ilmestyivät kokoelmassa Iisakki Vähäpuheinen (Otava 1953), sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989).
Matti. Käsikirjoitus helmikuu 1951 Korpelaisen päiväkirjaa toukokuu 1951
Digitoitu dokumentti koostuu tilinpitovihkon sivuista, joissa on siniset ja punaiset pystyraidat. Sisältää novellin Matti sekä Korpelaisen päiväkirjaa. Novellin Matti päähenkilö Matti Pikkula on lievästi kehitysvammainen. Hän tekee räsynukkeja ja leikkii niillä. Matti lähtee Kivelään, jossa on paljon tyttöjä. Tytöt ihailevat nukkea, mutta Matti on saanut uuden idean nähtyään kerjäläisen: hänkin tahtoo alkaa sellaiseksi. Niinpä Matti vaeltaa pakkasella talosta taloon saaden ruokaa ja yösijan. Kotona Matin äiti kuitenkin kurittaa tätä, koska kerjääminen on häpeällistä. Matin kerjäämä saalis kyllä kelpaa. Matti muistaa uskovaisen Aliinan sanoneen, että lapsen on hyvä kuolla, koska synnittömänä pääsee taivaaseen. Matti haluaa taivaaseen ja rojahtaa lattialle pelästyttäen äitinsä. Kun tämä huomaa, että Matti onkin elossa, Matti saa uuden kurituksen. Laajuus 15 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 10.2.1951 Novelli Matti sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Päiväkirjamerkintöjä Korpelaisesta. Tekstistä puuttuu vuosiluku, mutta todennäköisesti on kyse vuodesta 1951, koska teksti seuraa välittömästi novellia Matti. Laajuus neljä sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 2.-15.5.
Nykyaikaa. Osa käsikirjoituksesta huhti-lokakuu 1942
Digitoitu dokumentti on keskikokoinen kellanruskeakantinen ruutulehtiö. Se sisältää novellikäsikirjoituksia sekä luonnoksia novelleiksi. Kirjeet on kertomus vääpeli Sohjusta, joka on kirjeenvaihdossa Kirje-Kaarinan kanssa. Sohju epäilee, että hän taitaa olla vain yksi monista kirjekumppaneista. Sohju lähtee lomalle. Kotona käytyään ja nähtyään sairastelevan vaimon ja tuskastuttavat lapset, hän suuntaa kaupunkiin. Kaarina yhyttää Sohjun asemalla ja vie tämän kotiinsa, jossa on myös vanha palvelijatar. Vanhus pyytää Sohjua, ettei tämä kajoaisi Kaarinaan, Suur-Suomen tyttöön. Sohju viettää yön hotellissa ja tuntee eksistentiaalista yksinäisyyttä: sosiaaliset siteet ovat liian vahvat uusille romanttisille avauksille. Monen miehen kanssa kirjeenvaihtoa harrastavan naisen motiivi esiintyy täyteläisempänä Yhdeksän miehen saappaiden (1945) Kirje-Katariinassa; tämä Kaarina on vaatimaton alkujuttu. Laajuus 16 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 22.7.1942 Luonnoksia novelleihin Makuusäkki ja Sotavankileiri. Näistä jälkimmäistä ei sisällytetty Nykyaikaa-kokoelmaan. Laajuus neljä sivua Kirjoitusaika 17.8.1942 Novellissa Makuusäkki sotamies Rimpi ampuu korsun ulkopuolella teeren, mutta nähtyään samalla hirvisonnin, rupeaa jäljestämään sitä. Ammuttuaan hirven Rimpi kääriytyy pakkasessa nylkemäänsä taljaan ja aamulla huomaa olevansa vankina kutistuneen taljan sisällä. Rimpi leikkaa itsensä vapaaksi puukolla, ottaa mukaansa ison kuorman hirvenlihaa ja hiihtelee takaisin. Paavo Haavikko on käyttänyt Rauta-ajassa (1982) Lemmingin hirvenhiihdon episodissa samaa hirvennahan sisään puristuvan miehen motiivia. Laajuus 23 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 31.8.1942 Makuusäkki on ilmestynyt ensimmäisen kerran vuonna 1942 julkaisussa Työväen Joululehti. Novellissa Tuokioita kaksi sotilasta, isäntä ja hänen entinen renkinsä, kohtaavat Karjalan korvessa. Isännällä on nälkä, mutta rengillä on vain ammuksia. Renki kuitenkin antaa isännälle kuolleelta venäläiseltä otettua tupakkaa. Myöhemmin tykistökeskitys keskeyttää rengin pokeripelin ja tämä hakee turvaa poterosta. Rengin päälle tupsahtaa samainen isäntä, joka itse asiassa on poteron kaivanutkin, eikä hunsvottimainen renki. Nimimotiivin mukaisesti tuokio jää molempien mieleen. Laajuus 12 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 10.10.1942 Tuokioita on ilmestynyt ensimmäisen kerran julkaisussa Aseveli (nro 51-52/1942). Korpimailla on kertomus emäntä Anna Teerivaarasta, joka odottaa miestään Tuomasta savotoilta kotiin jouluksi. Mies tulee tytär mukanaan, eletään vuoden 1938 vaatimatonta jouluidylliä. Seuraavana vuonna, talvisodan alussa, heidät evakuoidaan sodan tieltä. Rauhan tultua perhe huomaa, että heidän nautansa on jätetty nääntymään. Onneksi saadaan uusi lehmä vasikoineen, mutta kun mökin viereen tehdään huoltotie jatkosodan joukoille, Anna tuntee korpi-idyllin tuhoutuneen. Mies ja tytär kokevat sen nykyajan tulemisena. Laajuus 22 sivua Novellissa ei ole päiväystä, koska se katkeaa kesken lyhyeen kappaleeseen: "Ja se oli"! Korpimailla on ilmestynyt ensimäisen kerran vuonna 1942 vuotuisjulkaisussa Työläisnuorison Joululehti. Kaikki novellit ovat ilmestyneet teoksessa Nykyaikaa (Otava 1942), ja ne sisältyvät teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989).
Päiväkirjaa elokuu 1944 Seitsemän miehen saappaat. Osa käsikirjoituksesta elokuu 1944 Kirje. Elokuu 1944
rangaistukset
kirjeenvaihto
Digitoitu dokumentti on keskikokoinen ruutulehtiö, jossa on vaalean turkoosit kannet. Dokumentti sisältää otteen Haanpään sota-ajan päiväkirjasta, episodin Matti Nokkasen joulusta romaanissa Yhdeksän miehen saappaat sekä Haanpään ja Ragna Ljungdellin kirjeenvaihtoa. Haanpää sai häätalossa kuokkavieraana humalassa käydystä tappelusta 10 vuorokautta yksinkertaista arestia, jonka hän suoritti yksikön putkassa, hirsimökissä Räisälän pitäjässä Karjalan Kannaksella elokuussa 1944. Pian tämän jälkeen hänet kotiutettiin. Laajuus 23 sivua. Kirjoituspaikka ja -aika Räisälässä 17-26.8.1944. Viimeinen merkintä kenttähevossairaalassa "S:la". Julkaistu teoksessa Kirjeitä kahdesta sodasta (Otava 1977). Matti Nokkanen on palaamassa toipumislomalta jouluaattona takaisin sotaan, komennettuna uuteen yksikköön. Rautatieasemalla Matti tapaa entisen tyttöystävänsä Kaija Holmin ja ihastuu taas tämän hymykuoppiin. Into hieman lopahtaa kun Matti saa tietää Kaijan olevan lotta. Kaksikko suuntaa Kaijan asunnolle ja he viettävät yön yhdessä. Matti järkyttyy kuullessaan, että Kaija onkin naimisissa. Aviomies, vänrikki, saapuu yllättäen paikalle saatuaan joululoman. Piilotellessaan vuokraemännän puolella Matti joutuu kuulemaan sukupuoliaktin äänet, saman jonka hän itsekin koki aikaisemmin. Matti tuntee menettäneensä jotain arvokasta, lopullisesti nuoruutensa. Ikkunasta jouluyön tähti vilkuttelee kuin vänrikin tähti... Laajuus 20 sivua Kirjoitusaika 23.8.1944 Ilmestynyt teoksessa Yhdeksän miehen saappaat (Otava 1945), sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Ragna Ljungdell oli ruotsalainen vasemmistolainen kirjailija, joka tahtoi Haanpäältä uutta käännettävää ja julkaistavaa. Ljungdell oleskeli tuohon aikaan Helsingissä, Kulosaaressa Huvila Stolzessa Parlandien vieraana. Parlandin veljekset Oscar ja Ralf olivat molemmat sodanvastustajia ja liittyivät lyhyeksi aikaa kirjailijaryhmä Kiilaan. Haanpää lähetti yhden jutun Yhdeksän miehen saappaat -teoksesta. Laajuus kaksi sivua Kirjoitettu 27.8.1944 Julkaistu teoksessa Kirjeitä kahdesta sodasta (Otava 1977).
Päiväkirjaa heinäkuu 1955 Puut. Osa käsikirjoituksesta heinä-syyskuu 1955
vankeus
rauhanliikkeet
ratsastajapatsaat
Digitoitu dokumentti sisältää Haanpään päiväkirjamerkintöjä Helsingin matkan ajalta sekä lukuja romaaniluonnoksesta Puut. Dokumentti on tallennettu kahteen keskikokoiseen ruskehtavakantiseen Kariston lehtiöön. Takakannessa merkintä: "Pentti Haanpään Piippola (kautta Aili Haanpää)". Päiväkirjamerkinnät ovat vuodelta 1955, jolloin Helsingissä pidettiin kansainvälinen rauhankongressi. Haanpää oli Kiinan matkan osanottajana kutsuttu mukaan Suomen valtuuskuntaan. Haanpää tapasi muun muassa Arvo Turtiaisen, Väinö Tigerin ja Jaan Kiivitin (Viron luterilainen arkkipiispa); Geneven hengessä myös uskonnolliset johtajat oli otettu mukaan rauhantyökongresseihin. Laajuus 3 sivua Kirjoitusaika 28.7.1955 Romaaniluonnoksessa Aatu Tervassavu menee puoleksi vuodeksi linnaan Matti Korpelaisen puolesta, joka on Aatun vanhempien menettämän talon uusi isäntä. Saatuaan tästä korvausrahat, Aatu häviää ne saman tien korttipelissä. Laajuus 30 sivua Kirjoitusaika 28.7.1955 Julkaistu nimellä Aatu Tervassavu pyyhkii syntejä teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989). Aatu Tervassavu viedään nostomiehenä sotaan Vienan korpeen. Sodan jälkeen Aatu jatkaa metsätöitä Kairanmaassa. Tauolla pitäjän lukkari tulee keräämään rahaa Mannerheimin ratsastajapatsaaseen, mutta Aatun mielestä marsalkka on hävinnyt kaikki sotansa sekä Venäjän palveluksessa että Suomen armeijan ylipäällikkönä; sisälllissodan oikeita voittajia olivat saksalaiset. Laajuus 13 + 7 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 1.8.1955 Julkaistu nimellä Aatu Tervassavu ja sota teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989). Ensimmäisen vihkon lopussa on kolme sivua "Lisäyksiä". Viimeisellä laskelmia viinasta, taloudesta ja Suomi-Kiina-seurasta. Ilmeisesti seuran sihteeri Aune Laurikainen, Haanpään rakastettu, maksoi matkasta rauhankongressiin tai oli lainannut rahat siihen ja Haanpää maksoi takaisin. Toisessa vihkossa on kuvaus siitä, kuinka Artturi Paksupohja yrittää ostaa Ukko Puulta metsäpalasta. Ukko vain muistelee sisällisotaa, jossa hänen vaimonsa ammuttiin oikeuden päätöksellä 2-1. Ukko itse pääsi kovana työmiehenä elinkautisella ja muistelee yhä punakaartia ja utopioi paremmasta hallituksesta. Teksti on romaaniluonnoksen viimeinen luku, osittain keskeneräinen ja samalla viimeinen Haanpään sanataiteellinen teksti. Laajuus 14 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 1.9.1955 Julkaistu nimellä Ukko Puu teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989). Viimeisen sivun alle on liimattu lappunen: "Luulisin tätä sivua Pentin viimeiseksi, mutta sieltähän asia selviää. AH".
Muistiinmerkintöjä ja luonnoksia vuosilta 1938-1939 Matkapäiväkirjoja vuodelta 1939
Digitoitu dokumentti sisältää Haanpään sekalaisia muistiinpanoja, Helsingin matkapäiväkirjan sekä yhteenvedon Raahen matkasta. Tekstit on kirjoitettu pieneen ruutuvihkoon. Osa teksteistä on julkaistu teoksessa Muistiinmerkintöjä vuosilta 1925-1939 (Otava 1976). Kunta ja seurakunta ja kymmenen muuta aihelmaa tuleviin juttuihin. Laajuus neljä sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 17.2.1938. Novelliluonnos Pula-aikaa. Laajuus kaksi sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 24.5.1938 Matkapäiväkirjaa Helsingin ja Oulun matkoista, välissä 14.1. kirjoitettu luonnos jutuksi Puheliaisuus. Laajuus 34 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Helsinki 11.1.-19.1.1939, Oulu 20.1. ja 22.1.1939 Luonnos jutuksi Maaltapako on vedetty yli (eli siis kirjoitettu), sen jälkeen on joitakin rivejä uudesta aiheesta ja sen jälkeen luonnos jutusta nimellä Tuossa se nyt on!, joka on yliviivattu. Laajuus 2 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 19.3.1939 Aallon pohjasta on itseripitystä juoppouden ja kortinpeluun takia ja päätös ryhdistäytyä. Laajuus kuusi sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 30.3.1939 Erilaisia numeroituja aiheita novelleiksi: XVII Sanomalehtiuutinen, XVIII Selkäsauna, XIX Juoppous (Joyce-mukaelma), XX Karjalan retkeltä ja XXI Pienviljelijä. Laajuus neljä sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 4.4.1939 Vanhasta virsikirjasta, jossa on kopioita virrensäkeistä. Laajuus kaksi sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 21.4.1939 Päiväkirjamerkintä Matkan jälkeen kertoo viinanhakumatkasta Raaheen. Laajuus neljä sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 6.8.1939 Sananlaskuja Laajuus kahdeksan sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 6.8.1939 Katkelmia Kantelettaresta Laajuus viisi sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 22.8.1939 Viimeisellä aikeamalla numero- ja kirjainsymboleita liittyen shakkitehtäviin. Repeilleillä ja kastuneilla irtosivuilla vielä Kanteletar-sitaatteja.
Juoppous. Osa käsikirjoituksesta toukokuu 1939
vieraantuminen
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu lyijykynällä pienille liuskoille, viimeinen liuska on revitty kapeasta ruutulehtiöstä. Viimeisellä sivulla on shakkitehtävä. Vihkossa teksti alkaa kesken, suunnilleen novellin puolivälistä sanoilla: "Viimein varusmestari palasi". Varusmestari tuo alokkaan, joka haluaa esikuntakirjuriksi; Puksu ja Närhi juovat alokkaan kaksi viinapulloa. Puksu panttaa vihkisormuksensa Närhelle ja lähtee näillä rahoilla kapakkaan ja tarjoaa rommitoteja kavereilleen. Myöhemmin kersantti Puksu tapaa sirkuksen voimamiehen, jolle häviää nöyryyttävästi alasimen nostossa. Lopulta pureksiessaan kotona laiskasti ruokaansa Puksu keksii aforismin: Jumalan myllyt jauhavat hitaasti. Juoppous on itsenäinen mukaelma James Joycen novellista Counterparts kokoelmasta Dubliners (1914). Kirjallisen "varkauden" huomasi ruotsalaiskriitikko Tomas Oliv vuonna 1960. Laajuus 32 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 23.5.1939 Novelli on ilmestynyt kokoelmassa Ihmiselon karvas ihanuus (Gummerus 1939), julkaistu teoksessa Kootut teokset 5 (Otava 1989).
Novelliaiheita vuosilta 1951-1953 Muistiinmerkintöjä vuosilta 1951-1953
shakki
kirjanpito
Digitoitu dokumentti koostuu kahdesta pienestä ruskeakantisesta ruutulehtiöstä, joihin on kirjoitettu lyijy-, sini- ja punakynillä, sekä kahdesta irtoliuskasta, joissa on todennäköisesti Esko Viirretin kirjoittama aiheluettelo. Lehtiöissä on hyvin sekalaista aineistoa. Ensimmäisen lehtiön alussa on lyhyitä kuvauksia novellien aiheista. Otsikoissa on roomalaiset numerot. Kaikista otsikoista ei saa selvää. Otsikoita ovat mm. I. Miten se piki kiehuu? II. Sahtitorppa, tekstin päälle on kirjoitettu poikittain "Pitkä matka". III. Nätti-Jussi ja hänen juttunsa, tekstin päälle on kirjoitettu poikittain sinikynällä "Iisakki Vähäpuheinen saarnamiestä kyytissä". VIII. Ojalan Iikan helvetti tarina IX. Arvossapidetty mies kylässä X. Nuori mies ja nuoren miehen vaimo, joka elättelee tätä Laajuus kahdeksan sivua Lisää novelliaiheita ja yksittäisiä repliikkejä ja sanontoja otsikolla "Sanoja". Useiden sivujen päälle on kirjoitettu novellien nimiä. Laajuus seitsemän sivua Kirjoitusaika 2.4., 25.5., 18.6.1951 Muistelu Kinnusen kohtaloita Laajuus yksi sivu Kirjoitusaika 22.1.1952 Luonnos novelliin Iisakki Puhemiehenä. Jatkuu otsikolla Hirvipoliiseja, tekstin päälle kirjoitettu "Hirviasioissa". Laajuus 6 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 27.8.1952 Luonnokset Eetusta, joka turmelee sotilaspassinsa sekä sydänmaalaisesta Marja Yppäristä, joka kauhistuu sisävessaa uudessa ja hienossa kaupunkitalossa. Laajuus kolme sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 12.11.1952 Luonnos juttuun Tarkastajana Laajuus 3 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 18.11.1952 Otsikoimaton tekstinpätkä, jonka päälle kirjotettu poikittain Hallantorjuntatykki. Laajuus yksi sivu Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 3.2.1953 Sanontoja ja sananparsia Laajuus kolme sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 24.9.1953 Marja-Yrjön repliikkejä Laajuus kaksi sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 2.11.1953 Toisessa lehtiössä on sekalaisia muistiinpanoja mm. viina- ja talouskirjanpitoa, perunapellon mittausta, talouden puutelista, Korpelaisen mitat ja varusteluettelo. Lehtiön lopussa on merkintöjä kirjeshakkipeleistä mm. E. G. Ansellin, Rune Carssonin ja Aran Thalmayn kanssa. Laajuus 17 sivua Kirjoitusaika 30.7.-2.8.1952
Novelliaiheita vuodelta 1947 Muistiinmerkintöjä ja sitaatteja vuosilta 1945-1946
sitaatit
aiheet
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu kahdelle kellertävän ruskeakantiselle ruutulehtiölle. Ensimmäisen lehtiön kannen kääntöpuolella merkintä: "82,904 elok. tilillä". Takakannessa "Parcel book Hung photo" (luultavasti Kiinan matkalta) sekä yhteenlaskuja. Ensimmäinen vihko Otsikolla Aiheita ja ajatuksia on aihelmia juttuihin Rukous, Kuoleva mies, jossa mies tunnustaa persoutensa viinaan ja Pulverin-syöjä muori sydänmaalla. Näiden jälkeen vihkossa on arvoituksia jostakin arvoituskirjasta. Laajuus kymmenen sivua Kirjoitusaika 18.2.1947 Toinen vihko Sekalaisia muistiinpanoja mm. J. F. Cajanin teoksesta Suomen historia sekä sitaatteja Aarne Anttilan Lönnrot-elämäkerrasta. Cajan-sitaatteja on vihkossa myöhemmin lisää. Laajuus kymmenen sivua Kirjoitusaika 31.10.1945 Sitaatteja Rabindranath Tagorelta, Romain Rollandin suurromaanista Jean Christophe, Charles Readen romaanista Luostari ja kotiliesi, Émile Zolan romaanista Naisten aarreaitta, Leo Tolstoin romaanista Anna Karenina, Kaarle Krohnin teoksesta Muinaisrunoja, Knut Hamsunin romaanista Maankiertäjä, Blaise Pascalin mietekirjasta, Ralph Waldo Emersonilta, Maksim Gorkilta ja Jussi Tenkun teoksesta Alaston ihminen murrosajan kuvastimessa. Laajuus 15 sivua Kirjoitusaika 1.11.-12.12.1945, 6.2. ja 22.6.1946 Lehtiön lopussa on lista numeroita sarakkeissa.
Pätsi, kämppien taiteilija. Käsikirjoitus heinäkuu 1949 Jauhot. Osa käsikirjoituksesta heinäkuu 1949
taiteilijat
kirkkokritiikki
ruumiinkieli
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu kahta eri kokoa oleville viivoitetuille, irti revityille lehtiöpapereille. Dokumentti sisältää novellin Pätsistä sekä katkelman romaanista Jauhot. Pätsi kiertää tukkikämpillä esittäen ruokapalkalla naamaliikkeitä, omaa taiteen korvikettaan. Kun Pätsi syö toisen miehen muonarepun tyhjäksi, hänet määrätään rangaistukseksi näyttämään naamaliikkeitä epäsuositulle työnjohtajalle joka ajaa lopulta Pätsin pieksäen ulos. Pätsi häipyy toiselle työmaalle ja oppii että ihmisen elämä on narrinpeliä. Juttu perustuu todelliseen henkilöön, posiolaiseen viihdyttäjään Naamaliike-Pätsiin. Laajuus 13 sivua Kirjoituspaikka- ja aika Piippola 10.7.1949 Sisältyy novellikokoelmaan Atomintutkija ja muita juttuja (Otava 1950), julkaistu myös teoksessa Kootut teokset 7 (Otava 1989). Jauhot-romaanissa Rämeen Mari on tuonut esikoisensa kirkolle kastettavaksi, mutta ahne kirkkoherra Borgh käännyttää hänet, koska Marilta puuttuu kasterahoista 80 penniä. Mari hiihtää takaisin 40 kilometriä mökilleen. Jaako Kortteinen ja Juhani Lunki kohtaavat ja päättävät ryhtyä keittämään pontikkaa kruununjauhoista. Katkelma päättyy miesten maistaessa tuoretta pontikkaa. Laajuus 10 + 13 sivua (katkeaa kesken) Kirjoitusaika 11.7.1949, toinen episodi on päiväämättä. Romaani Jauhot on julkaistu 1949 (Otava), sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989).
Iisakki Vähäpuheinen hiihtourheilijana. Käsikirjoitus marraskuu 1952
valmennusmenetelmät
Digitoitu dokumentti on leveä, ruuduttamaton lehtiö jossa osittain kapeampia liuskoja liimattuina lehdille. Vaikka tiedoston alkuun digitoidussa kuoressa on merkintöjä muistakin jutuista, lehtiössä on vain yksi novelli. Novellissa Iisakki Vähäpuheinen hiihtourheilijana Iisakki ottaa nuorena osaa Oulun hiihtoihin, mutta jää tottumattomuuttaan viimeiseksi ja on paleltua alusvaatteissaan. Pitäjän rikas isäntä ottaa Iisakin "valmennusleirille" eli syöttää tätä talossaan kuukauksien ajan, eikä Iisakki saa edes liikkua, jotta voimat varmasti kasautuisivat. Kun Kairanmaan ensimmäinen hiihtokilpailu järjestetään, liiaksi lihonut Iisakki on taas viimeisiä. Tarina kertoo kilpailusta, joka järjestettiin vuonna 1889. Laajuus 17 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 3.11.1952 Novelli ilmestynyt kokoelmassa Iisakki Vähäpuheinen (Otava 1953), sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989).
Novellien käsikirjoituksia. Helmikuu 1952
metsästys
kerjäläiset
huutolaiset
Digitoitu dokumentti on leveä ruuduttamaton lehtiö, jossa on viisi novellia. Novelli Kierros kertoo ruotiukon elämäntarinan. Ukko on ollut huutolaispoikana, nainut piian ja päässyt talon isännäksi ja vanhana muistelee kunnalliskodin asukkinan kokemaansa väkivaltaa ja nöyryytystä ruotitalossa. Laajuus 10 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 14.2.1952 Sokean talutus kertoo 11-vuotiaasta kerjäläispojasta, joka tapaa sokean Vinolan talon isännän. Vanhus pestaa pojan taluttajakseen. Ukko pyytää turhaan vastaantulijoita sylkemään naamalleen. Hän myös kehuu vietelleensä nuorena ja näkevänä pappilan neidin, minkä vuoksi papin perhe muutti maan toiselle puolelle. Laajuus 13 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 17.2.1952 Poika kivimiehen ja oppaan uralla on tarina nuoresta pojasta, joka on rakennustöissä lapiomiehenä, mutta karkaa välillä vaeltamaan tunturille. Vanhempi kivimies pyytää häntä työtoverikseen kivisillan tekoon, mutta ensi töikseen poika lyö vahingossa lekalla miestä polveen. Poika tietää sen jälkeen, ettei hänestä ole kivimieheksi. Poika pestataan hääparin oppaaksi Haltiatunturille, mutta kyllästyy seuraamaan seksuaalisesti aktiivisen nuoren parin toimintaa. Poika nimittääkin heitä "ihoihmisiksi". Laajuus 14 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 23.2.1952 Valittujen lasten kyyti on novelli Iisakista, joka metsästää hirvisonnia. Ammuttu hirvi ei kuitenkaan kuole heti, vaan Iisakki jää sen sarviin roikkumaan repustaan. Alkaa hurja rymistys läpi metsän ja Iisakki haavoittuu pahoin. Lopulta Iisakki saa hirven kurkun viillettyä auki, ja hirvi kuolee. Murjottu Iisakki alkaa nylkeä saalistaan. Laajuus 10 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 26.2.1952 Jokiperäläiset oppivat pesäpallopelin on tarina valtion palkkaamasta ohjaajasta, joka tulee opettamaan jokiperäläisille uutta kansalaistaitoa, pesäpallon pelaamista. Laajuus 3 sivua (katkeaa kesken), tekstin jatko on digitoidussa dokumentissa Pesäpallo. Osa käsikirjoituksesta helmikuu 1952. Sananparsia. Novellit Valittujen lasten kyyti ja Jokiperäläiset oppivat pesäpallopelin (nimellä Pesäpallo) ovat ilmestyneet teoksessa Iisakki Vähäpuheinen (Otava 1953). Kaikki novellit ovat ilmestyneet teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989).
Pilapuu. Osa käsikirjoituksesta tammikuu 1941 Kivet. Osa käsikirjoituksesta vuodelta 1941
puukauppa
huijaus
malminetsintä
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu kellastuneille ruuduttomille liuskoille, jotka on luultavasti leikattu isommista papereista. Dokumentti sisältää novellien Pilapuu ja Kivet osittaiset käsikirjoitukset. Ensimmäisessä novellissa ei otsikkoa, se alkaa kesken tekstin: "Sitä ei tuollaista runkoa joka päivä ajeta...". Pilapuu on tarina Virsun ukosta, joka on hyvillään, kun Raahen patruunat kilpailevat hänen ylipitkästä mastopuustaan. Hän saa sen kaupattua rikkaalle Soviolle. Kun kaupat on tehty, Virsu saa konttorissa tavanomaiset viinaryypyt, piipputupakkaa ja mälliä. Kun kirjanpitäjä poistuu hetkeksi, Virsun ukko kehuu mukana olevalle pojalleen saaneensa pilapuun kaupaksi. Konttorin papukaija kuulee tämän ja alkaa hokea pilapuuta. Patruuna tarkastaa puun ja todettuaan sen ontoksi tiputtaa hinnan puoleen. Virsun ukko on menettänyt rahaa ja kunniansa. Novellin aihe on lainattu Samuli Paulaharjun teoksesta Vanha Raahe (1925). Laajuus 15 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 30.1.1941 Ilmestynyt teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989). Kivet oli alunperin suunniteltu elokuvakäsikirjoitukseksi, mutta elokuvaaja Nyrki Tapiovaaran kadottua talvisodassa Haanpää muunsi tekstin pitkäksi kertomukseksi. Teksti alkaa kesken tekstin, alussa on huomautus "(juttu jatkuu)". Lauri Väri kulkee kevätyössä ja nousee sisävesilaivaan löytäen taskuistaan Anna-Liisa Pilton antamat kivet. Laajuus 1,5 sivua Ilmestynyt teoksessa Kootut teokset 6 (Otava 1989).
Pesäpallo. Osa käsikirjoituksesta helmikuu 1952 Sananparsia
sananparret
Digitoidussa dokumentissa on valkoisia ruuduttomia liuskoja, jotka on luultavasti leikattu isommista papereista. Sisältää novellin ja sananparsia. Novellissa Pesäpallo jokiperäläiset pelaavat kauneimpina heinäntekopäivinä pesäpalloa, niin että heinät jäävät korjaamatta, ja talvella on valtion avustettava heitä karjan ruokinnassa. Iisakin johtopäätös on, että urheilu on vaarallisempaa päähän menevää ainetta kuin viinankeiton tuote. Tekstistä puuttuu alku, se alkaa: "Van/hat ja huonosaattoiset istuskelivat kentän reunamilla, --" (jatkuen tästä loppuun). Teksti on jatkoa digitoidussa dokumentissa Novellien käsikirjoituksia. Helmikuu 1952 olevalle katkelmalle. Laajuus 15 sivua Kirjoitusaika 25.2.1952 Novelli Pesäpallo on julkaistu kokoelmassa Iisakki Vähäpuheinen (Otava 1953), sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Sananparsia 9 sivua. Ei lähdeviitteitä, luultavasti Haanpään ympäristöstään kuulemia kansanviisauksia.
Kauneuden kirous. Osa käsikirjoituksesta joulukuu 1944 3/3
vanhuus
moraalittomuus
pinnallisuus
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu lyijykynällä poikittain viivoitetuille kirjepaperiliuskoille, jotka on repäisty lehtiöstä irti ja se sisältää romaanin Kauneuden kirous lopun. Teksti alkaa kesken virkettä: "-Hän oli äitini kanssa karannut kotoaan/jättäen minut, joka silloin olin kolmen vuoden vanha, vielä nuoremman siskoni kanssa yövuoteelle nukkumaan". Viimeisen sivun alareunassa on päiväys 12.12.-44. Sitten puoliksi repäisty liuska, jolta alkaa viimeinen luku: "Loppu" (alleviivattu), kirjoitettu molemmin puolin. Tämän jälkeen viisi sivua teoksen loppuun saakka, viimeisenä päiväys 13.XII.-44. Romaanin lopussa Anna palaa kotiseudulleen ja ottaa kievarikyydin asemalta. Pian käy ilmi, että kuski on hänen 30-vuotias poikansa, jonka hän on aikaisemmin jättänyt lähtiessään pojan isän, Jaako Kortteisen kanssa seikkailemaan. Anna menee Rekolan taloon, jota hänen hurskasteleva sisarensa Manta leskenä emännöi. Anna saa huoneen, mutta kun käy ilmi että puheet hänen rikkaudestaan ovat vailla pohjaa, hänet sanotaan irti. Anna muuttaa metsätorppaan yksinäisen naisen luo, joka on ollut moraaliltaan leväperäinen. Kyseessä on Heta Rahko, mutta nimeä ei mainita tässä tekstissä. Vanhaksi akaksi rumentunut Anna oivaltaa, että hänen kauneutensa on ollut nuoresta asti hänen kirouksensa. Myöhemmin Anna sairastuu, mutta ei syö, eikä anna hoitaa itseään ja kuolee. Kauneuden kirous perustuu Pentti Haanpään isän Mikko Haanpään käsikirjoitukseen, jonka Pentti työsti romaaniksi. Pentti oli tarjonnut aihetta elokuvakäsikirjoitukseksi, mutta Fenno-Filmi hylkäsi sen. Laajuus 14 sivua Kirjoitusaika 12.-13.12.1944 Romaani Kauneuden kirous on julkaistu vuonna 2015 (Into). Teoksen alkusanoissa sen toimittaja Matti Salminen valaisee romaanin taustoja.
sotapäiväkirjat
Digitoitu dokumentti on osa vaaleankellanruskeasta keskikoisesta muistiinpanovihkosta, jonka kannessa merkintä "PH". Koko vihko on digitoituna ja kuvailtuna osakokoelmassa Pentti Haanpään käsikirjoitukset. Haanpää kirjoitti päiväkirjaa ollessaan kenttähevossairaalassa Lonkan kylässä Vienassa ja jatkoi sitä myös sairaalan muutettua helmikuussa 1944 Juntusrantaan Suomussalmelle. Vihkossa on merkitty päiväysten yhteydessä "S:la [sairaala]." Haanpää siteeraa merkinnässä 23.7.1944 ironista sotasananpartta "Kusessa ollaan. Sanat: Mannerheim. Sävel: Linkomies. Risto Ryti ja Olympiaorkesteri." Ajanjaksona 4.-11.8.1944 Haanpää oli arestiputkan vartiopäällikkönä. Laajuus 64 sivua Kirjoitusaika 4.7.-11.8.1944
Päiväkirjaa heinä-elokuu 1944 Korpraali Puksun papinsäkki. Käsikirjoitus elokuu 1944 Seitsemän miehen saappaat. Osa käsikirjoituksesta elokuu 1944
Digitoitu dokumentti on kellertävänruskea keskikokoinen muistiinpanovihko, jossa on muutamassa osassa Haanpään sota-ajan päiväkirjaa, yksi novelli ja katkelma Seitsemän miehen saappaista. Vihkon alussa on katkelma päiväkirjaa, novellin jälkeen tekstiä on lisää. Päiväkirjaosuudet on kirjoitettu kenttähevossairaalassa. Päiväkirjamerkinnässä 23.7. Haanpää siteeraa tunnettua sota-ajan sanontaa: "Risto Ryti ja Olympiaorkesteri esittävät kappaleen Kusessa ollaan. Sanat: Mannerheim. Sävel: Linkomies." Viimeisellä lehdellä puoli sivua ylösalaisin käännettynä vielä lyhyt pätkä päiväkirjaa. Laajuus yhteensä noin 25 sivua Kirjoituspaikka ja -aika sairaala 4.7.-11.8.1944. Korpraali Puksun papinsäkki -tarinan Haanpää on kirjoittanut vartiopäällikkönä putkassa. Upseerit kerätyttävät vallatun alueen kanat suureen kolhoosiin, vahdiksi asetetaan sotamies, joka ei saa luovuttaa munia muille. Korpraali Puksu rakentaa pesien alle putken, jota pitkin munat vierivät kanalan alla olevaan varastoon, josta Puksu hakee ne. Kanalan vartija hermostuu ja hänen rehellisyyttään epäillään, kunnes upseerit havaitsevat Puksun järjestelmän. Puksun herkuttelu loppuu ja vartijan rehellisen miehen maine palautuu. Laajuus 15 sivua Kirjoitusaika 4.8.1944 Sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Romaanikatkelma on vielä nimellä Seitsemän miehen saappaat. Sotamies Kasperi Ahven löytää lomallaan talvisodassa kaatuneen venäläissotilaan jäännökset ja ottaa haltuunsa tämän erinomaisen kiväärin, ampuu sillä hirven ja vie lihat kotiinsa. Kun loma loppuu, Ahven toimittaa kuluneet saappaansa huoltokeskuksen suutarinverstaaseen toivoen saavansa ne korjattuina takaisin. Verstaalla korpraali Isolintu kertoo, kuinka oli auttanut lestadiolaista ja kirjoitustaidotonta aseveljeä kirjoittamalla tämän kotiin ja pyytämällä voita ja rahaa tai käy huonosti. Vihkossa on myös 35 rivin jakso, joka on poistettu julkaistuista versioista. Siinä suutarien asuinkämpän ja viereisen pesulan johtajalotan asuinhuoneen väliseinään on tehty reikä, josta Isolintu ja muut seuraavat lottakomentajan elämää. Tämän luona käy yhtenään miesvieraita upseereista sotamiehiin. Yhden lähdettyä hän soittaa toisen paikalle. Viinaa juodaan ja ryske käy. Heti sodan jälkeen tällainen naturalistinen ja lottia halventava episodi ei ollut sovelias. Laajuus 10 sivua Kirjoitusaika 30.8.1944 Yhdeksän miehen saappaat ilmestynyt ensimmäisen kerran 1945 (Otava). Sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989).
Novelleja. Käsikirjoituksia vuodelta 1950
kummitukset
taikausko
uskottomuus
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu lyijy- ja mustekynällä tilinpitovihkosta repäistyille ja suikaloiduille liuskoille. Digitoiduissa kirjekuoressa on virheellisiä tietoja tekstien julkaisuista ja kirjoitusajankohdasta. Novellissa Vierailu Antti Maa miettii elokuun yössä juopuneena maailmankaikkeuden ja elämän perusasioita, modernisaation muutosta ja maanluovutusten ongelmia. Maa eksyy hautausmaalle ja päättää kutsua isoisänsä takaisin maan päälle. Ukko ilmestyy ja kaksikko lähtee tallustamaan kylänraitille. Miehet menevät Maan taloon ja ryyppäävät, kunnes sammuvat. Aamulla talon naisväki ei näe vanhaa ukkoa, vaikka tämä yrittääkin lähennellä naisia. Miehet lähtevät kirkonkylälle, jossa vanhus kritisoi nykyajan menoa kuten koneellisia työmenetelmiä, moottoriajoneuvoja ja elokuvia. Lopulta kaksikko suuntaa takaisin hautausmaalle ja ukko katoaa takaisin maan alle. Novelli on Haanpäälle harvinainen fantasianovelli. Tarinassa varioidaan maan käsitettä 17 eri tavalla: muun muassa pitäjän, kylän, talon ja suvun nimellä. Haanpää on käyttänyt osittain isoisänsä Juho Haanpään piirteitä vanhaan Aatu Maahan. Juho Haanpää oli aikanaan talonpoikaissäädyn edustajana valtiopäivillä. Novelli on kirjoitettu New York Herald Tribunen Euroopan painoksen julistamaa suurta kansainvälistä novellikilpailua varten, jonka Suomessa järjesti Helsingin Sanomat. Laajuus 40 + 20 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 13.6.1950 ja 15.6.1950 Julkaistu Helsingin Sanomissa 16.7.1950 ja teoksessa Atomintutkija ja muita juttuja (Otava 1950). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7. Muisti on tarina Salon ukosta, joka on hukannut lompakostaan setelin ja epäilee vaimoaan, poikiaan ja palkollisiaan tämän johdosta. Kukaan ei tunnusta, joten ukko menee tietäjän luokse ja tämän ohjeiden mukaan järjestää testin, jossa täytyy hypätä köyden yli. Tietäjän mukaan syyllinen kiljaisee hypätessään. Kukaan ihmisistä ei jää kiinni, mutta pikku possun hypättyä ja kiljaistua, isäntä muistaa ostaneensa possun ja siten menettäneensä setelinsä. Liittyy väljästi Haanpään käyttämään Hätämaan tietäjä -motiiviin. Laajuus 12 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Pakokangas 15.6.1950 Julkaistu ensimmäisen kerran NVL:n 30-vuotisjulkaisussa Nuori Ikaros (1951), sitten Matti Salmisen toimittamassa kokoelmassa Eräs avioliitto ja muita kadonneita juttuja (Into 2014). Nuorimies perehtyy maanviljelykseen ja karjanhoitoon on kertomus nuoresta miehestä, joka on pahan ihottuman takia sokean tietäjän talossa sekä potilaana että työmiehenä. Nuorimies ihmettelee tietäjän käyttämiä vanhan kansan taikamenoja. Tietäjän mielestä taikuutta tarvitaan, hän vertaa taikamenoja kirkonmenoihin. Myöhemmin nuorimies edustaa tietäjää aitauskokouksessa vaatien, että karjan vapaata kulkua ei saa estää. Yksi variaatio Hätämaan tietäjä -motiivista, esiintyy Hota-Leenan pojassa (1929) ja Iisakki Vähäpuheisen novellissa Muistomerkki kohdittain identtisenä tämän teksin kanssa. Aihepiiri näkyy myös Atomintutkijan novellissa Hätämaasta. Laajuus 14 sivua. Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 28.7.1950 Julkaistu sikermässä Kierros, Kootut teokset 8 (Otava 1989). Sakat on novelli Santerista, joka on Amerikasta kotiutuneen siirtolaisemännän rakastaja. Aina kun isäntä on asioillaan, emäntä laittaa tunnusvaatteen pyykkinarulle. Nuorella miehellä on täysi työ tarkkailla merkkiä, niin ettei hän ehdi juuri töitäkään tehdä. Suhdetta on jatkunut parisen vuotta. Viimeisen kerran Santeri vierailee emännän luona ja löytää piilopaikasta palkkionsa; leipää, lihaa ja maitoa. Nauttiessaan näitä hän huomaa isännän ulostekikkaran maitokannun pohjalla: isäntä on siis saanut asian selville. Tekstin otsikkona: "Sakat (jatkuu)". Tarina alkaa kesken juttua ja virkettä: "Vaikka ei niille lopultakaan mitään ollut tapahtunut...". Tämä decameronelainen uskottomuus-, nolaus- ja häpäisyjuttu on osoitus Haanpään halusta rakentaa rohkeasti rajoja rikkovia tekstejä. Laajuus 10 sivua. Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 21.11.1950 Ilmestynyt ensimmäisen kerran julkaisussa Kevättervehdys (1951), sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989).
Päiväkirjaa touko-kesäkuu 1954 Kuvauksia Kiinan matkalta kesä-heinäkuu 1954 Puut. Osa käsikirjoituksesta kesä-heinäkuu 1954
sairaalahoito
väkivalta
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu kellertävänruskeakantiseen pieneen ruutulehtiöön. Dokumentti sisältää Haanpään päiväkirjan touko- ja kesäkuulta 1950, kolme lukua teoksesta Kiinalaiset jutut sekä kaksi lukua romaaniluonnoksesta Puut. Lehtiön lopussa lehtiö on käännetty toisin päin. Siinä on myös kaksi kolmen rivin pätkän lisäystä kertomukseen Junaan. Viimeisellä sivulla on lisäys Kiinalaisiin juttuihin "Teh'in Shih - Kiinanmuurin rakennuttaja ja tyranni Huang". Haanpää joutui sairaskohtauksen takia Oulun piirimielisairaalaan, kuuluisaan "Vompakkiin" lähinnä arveltujen aivoinfarktioireiden takia. Siellä hän oli ylilääkäri Konrad von Baghin potilaana. Haanpäällä ilmeni myös sisäelinvaivoja jatkuvan alkoholinkäytön takia sekä vaurioita sydämessä, maksassa ja aivoissa. Haanpää kuvaa sairaalan arkea, tutkimuksia ja muita potilaita. Oulussa asuneet lankomiehet kävivät vierailuilla, samoin Aili ja Elsa-tytär Piippolasta. Sairaalapäiväkirja jatkuu lehtiön lopussa ja se on kirjoitettu lehtiöön ylösalaisin. Sen nimeksi on annettu Hullujenhuoneessa. Laajuus kuusi + neljä sivua Kirjoituspaikka ja -aika Oulu 30.5.-5.6.1954 ja 7.-12.6.1954 Julkaistu koosteessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2016). Suomalainen kulttuurivaltuuskunta vieraili Kiinassa keväällä 1953. Lehtiössä on kuvaukset jokimatkasta Nankingissa sekä vierailusta valtion ja yksityisen yhteisyrityksessä, lannoite- ja typpitehtaassa. Lehtiön alussa on luvut Meno ja Paluu ja loppuosa Jangtsea. Tekstit on julkaistu teoksessa Kootut teokset (Otava 1989) sekä teoksessa Kiinan-matkan päiväkirja (Otava 2001). Meno Laajuus kuusi sivua Kirjoituspaikka ja -aika Oulun piirimielisairaala 6.6.1954, kolmen rivin lisäys myöhemmin vihkossa 12.6.1954 Paluu Laajuus 11 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Oulun piirimielisairaala 10.6.1954 Kertomuksessa Metsänantia tukkijoppari Artturi Paksupohja hiihtelee keväthankia ja kiertää tavoittelemansa metsäpalstan. Paksupohja tulee sen omistavaan Laitilan taloon, jossa keskustelee eläväisen emännän kanssa kuppia tehden, kun isäntä ei ole kotona. Laajuus 16 + 2 sivua lisäyksiä + 12 sivua lisäyksiä lehtiön lopussa Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 16.6.1954, Korpelainen 25.6.1954 , lisäykset 11.-15.7.1954 Ilmestynyt teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989). Kertomuksessa Ruoskanisku Paksupohja ajelee maantietä pitkin ja muistelee esi-isälleen, ensimmäiselle Artturi Paksupohjalle, sattunutta tapausta. Esi-isä Artturi oli ajanut valiohevosellaan ja sivaltanut ruoskalla mielestään laiskasti maleksinutta maantiensälliä. Tämä oli hypännyt kyytiin ja alkanut vaatia aikanaan saamatta jääneitä palkkarahoja ja uhannut kääntyä kruununmiesten puoleen. Tällöin saita isäntä oli joutunut maksamaan vaaditun summan. Laajuus kaksi sivua, erillinen seitsemän rivin lisäys Kirjoituspaikasta ja -ajasta ei merkintöjä Ilmestynyt teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989). Jangtsea Laajuus 16 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 8.7.1954, lisäykset Piippola 9.7.1954 ja Korpelainen 11.7.1954
Seitsemän miehen saappaat. Osa käsikirjoituksesta helmi-toukokuu 1944 Päiväkirjaa helmi-maaliskuu 1944
ironia
Digitoitu dokumentti ruskeanharmahtavakantinen keskikokoinen muistilehtiö, joka sisältää kosmos- ja punakynällä kirjoitettua Yhdeksän miehen saappaat -romaanin ideointia ja romaanin alkua ja tämän jälkeen Haanpään päiväkirjaa. Venäläisten lisääntyneen toimeliaisuuden takia kenttähevossairaala oli siirretty Lonkasta Suomen puolelle Suomussalmen Juntusrantaan. On luontevaa, että itse sairaalan rättimikkona ollut Haanpää kiinnitti huomionsa jalkarätteihin, sukkiin ja saappaisiin nähdessään niitä joka päivä varastossaan. Tästä hän sai loistavan idean miestä vaihtavista saappaista. Alkuaan romaani oli Seitsemän miehen saappaat, mutta Haanpää lisäsi myöhemmin kaksi miestä välttääkseen mielleyhtymät Aleksis Kiven Seitsemään Veljekseen. Vääpeli Pessari vaihtui myöhemmin Soroksi, koska upseeriksi muuntautuminen perustui tositapaukseen, Haanpään kaverin, pyhäntäläisen Pessarin talon isännän Väinö Luttisen tempaukseen. Vihkossa on romaanin alkua 19 sivua. Jonkin verran muutaman rivin ja sanan ylipyyhkimisiä. Jakso päättyy sanoihin: "Myyjä onnitteli". Tekstissä kuvataan sitä, kun upouusi saapaspari roikkuu varaston orrella, kunnes vääpeli Pessari tulee tuttavansa, varastokersantti Pensaan kanssa ottaen haltuunsa jalkineet. Miehet menevät kapakkaan ja juopottelevat, jolloin Pensas muistaa jostakin lukeneensa Pessarin saaneen ylennyksen vänrikiksi. Kirjetuttavansa Katariinan luo lomalle lähdössä oleva Pessari näkee kaupan ikkunassa upseerin arvomerkkejä ja ostaa vänrikin tähdet uusiin kauluslaattoihin. Laajuus 23 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Juntusranta 18.-21.2.1944, Sairaala 5.5.1944 Romaani Yhdeksän miehen saappaat on ilmestynyt vuonna 1945 (Otava). Päiväkirjamerkinnässä 21.2.1944 on ironinen toteamus otsikon "Sodan syyt" jälkeen. Saksalaisia oli majoittunut sairaalan kankaalle ja aseveljet olivat vieneet suomalaisilta pöydän ja penkin. Juho Kankaan kommentti tähän oli, että "siksi ne saksalaiset ovat tämän sodan aloittaneetkin, että saisivat oikein haluksestaan varastaa." Tämä merkintä on julkaistu Matti Salmisen toimittamassa teoksessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2016). Päiväkirjamerkinnät 16.-27.3.1944 on kirjoitettu lehtiö käännettynä toisin päin. Näiden jälkeen on vielä kolme sivua varaston varus- ja tavarakirjanpitoa. Laajuus 6 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Juntusranta 21.2.1944, Sairaala 16.-27.3.1944
Vierailu. Käsikirjoitus huhtikuu 1946 Muistiinmerkintöjä
sosiaaliset ristiriidat
luokkaristiriidat
ilmavaivat
Digitoidussa dokumentissa on kaksi kellervänruskeakantista ruudutettua muistilehtiötä, joiden kannet ovat kastuneet. Lehtiöissä on novellin Vierailu käsikirjoitus sekä muistiinpanoja. Novellissa Vierailu Severi tutustuu Juhaniin ja tämän sisareen. Myöhemmin tyttö pyytää hänet vierailulle. Maalaispoika joutuu kärsimään kaikki luokkaerosta johtuvat vaivat, kuuntelemaan tytön pianonpimputusta sekä vanhempien ruotsinkieltä ja saa hänelle oudoista herkuista vatsa- ja ilmavaivoja. Severi tuntee suurta helpotusta päästyään pois ja pieraisee mahtavasti. Novelli edustaa Haanpään tuotannon groteskia puolta, jossa navanalaistoiminnot palvelevat valtaapitävien häpäisyä. Haanpää on kirjoittanut samannimisen novellin 5.9.1930. Dokumentissa on novellin uusi versio, joka on ilmeisesti kirjoitettu julkaistavaksi jossakin lehdessä tai valikoimassa. Novellin aihe (ilmavaivat) lienee estänyt sen julkaisemisen. Uuteen versioon Haanpää on muuttanut minä-kertojan hän-kertojaksi, ja myös sanamuotoja on hiukan varioitu. Matti Salminen on julkaissut valikoimassa Eräs avioliitto ja muita kadonneita juttuja novellista päiväämättömän version, joka on löytynyt Haanpään tyttären Elsa Hyvärisen jäämistöstä. Siinä on sama juoni: Severi pelastaa komppaniassa herraspojan, ylioppilas Johan Nybergin kiusaamiselta ja pojat ystävystyvät. Johanin sisar Margit kutsuu Severin kotiinsa, jossa tämä joutuu kuuntelemaan pianonpimputusta ja kärsimään herkkuihin tottumattoman mahan kapinointia. Laajuus 19 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 25.4.1946 Novellin ensimmäinen versio on julkaistu teoksessa Vanha voiman mies (Otava 1995). Toinen versio on julkaistu kokoelmassa Eräs avioliitto ja muita kadonneita juttuja (Into 2014). Ensimmäisessä vihkossa ennen novellia ja jälkeen on Haanpään shakkikaverien nimiä ja osoitteita sekä kirjeshakkipelien siirtoja. Toisessa vihkossa on osoitteita ja shakkimerkintöjä. Laajuus yhteensä parisenkymmentä sivua
Essee O. B. Haanpäästä. Käsikirjoitus lokakuu 1950 Novelleja. Käsikirjoituksia marraskuu 1950 Muistiinmerkintöjä
amerikansuomalaiset
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu vuoroin musteella, vuoroin sini-, kosmos- ja lyijykynällä sini- ja punaviivoitetun kirjanpitolehtiön irtirepäistyille sivuille. Dokumentti sisältää esseen Otto Birger Haanpäästä, novelleja vuodelta 1950 sekä dokumenttijäljennöksiä. Pentti Haanpään yhdessä harvoista esseistä esitellään Amerikassa kaivosonnettomuudessa 1904 kuolleen sedän Otto Birger Haanpään runoja sekä Pentin kommentteja niistä. Birger Haanpään tytär Liisa Rae oli lähettänyt runokäsikirjoitukset serkulleen Pentille. Otto Birger Haanpään kootut runot julkaistaan vuonna 2018. Laajuus 21 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 26.10.1950 Julkaistu nimellä Vanhoja papereita ensimmäisen kerran SKDL:n Joululehdessä (1950). Sisältyy teokseen Eräs avioliitto ja muita kadonneita juttuja (Into 2014). Novelli Kaksitoista oikein kertoo Antti Mäestä, joka saa julkisuutta, kun kylässä tulee tietoon, että hän on saanut 12 oikein veikkauksessa. Huumaa kestää pari päivää, kunnes selviää, että voitto on vain 7000 markkaa. Enää kukaan ei tervehdi eikä kutsu kahville. Muita Haanpään veikkausaiheisia novelleja ovat Veikkaaja ja Veikkaus. Laajuus 6 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 8.11.1950 Teksti ilmestyi samana jouluna julkaisuissa Liiketyöntekijä (11-12/1950) ja Kontti (1950, Kajaanin seminaarin toverikunnan lehti). Sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989) Nätti-Jussi ja tohtorit on tarina Niemen kaupungissa (Rovaniemi) rahansa hummanneesta ja itsemurhaa miettivästä Nätti-Jussista, joka menee lääkärin vastaanotolle ja uhkaa hirttäytyä tämän talon edustan puuhun, jos ei saa pukua ja rahaa. Lääkäri suostuu. Muutaman viikon kuluttua Jussi yrittää samaa temppua Järven kaupungissa (Kemijärvi), mutta lääkäri antaakin rasvatun köyden kehottaen Nätti-Jussia tuumasta toimeen, koska häneltä puuttuu ruumiita ruumiinavauksia varten. Tarina on anekdootti kuuluisasta veijarimaisesta Lapin jätkästä, Nätti-Jussista (Johan Viktor Nätti, 1890-1964) ja se on todennäköisesti jostakin kuultu juttu. Vaikka Nätti oli miehen ruotusotilasnimi, monet pitivät sitä liikanimenä, sillä Jussin toinen jalkaterä osoitti taaksepäin. Laajuus 13 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 11.11.1950 Julkaistu ensimmäisen kerran Kansan kuvalehdessä (25/1950). Sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Isäntä ja sällit on novelli isännästä joka yrittää ostaa konjakkipulloa tien varressa olevilta nuorilta miehiltä. Lopulta ukko tarjoaa hevostaan ja kärryjään, mutta miehet kieltäytyvät koska pitävät konjakkia arvokkaampana. Laajuus 9 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 13.11.1950 Julkaistu kokoelmassa Eräs avioliitto ja muita kadonneita juttuja (Into 2014). Sakat on decameronelainen uskottomuusnovelli. Se on tarina Santerista, joka on siirtolaisemännän salainen rakastaja. Merkkinä siitä, että isäntä on asioillaan, nainen asettaa tunnusvaatteen pyykkinarulle. Suhdetta on jatkunut parisen vuotta. Laajuus 6 sivua Julkaistu ensimmäisen kerran vuotuisjulkaisussa Kevättervehdys (1951). Sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Tiedoston lopussa erillisillä kellertävillä ruutupaperiliuskoilla muistiinpano: "Passi, Kajaani 1863" (poliisin antama kerjäläispassi). Lehtiöstä reväistyllä vaaleammalla ruutupaperilla käsinkirjoitettu jäljennös- Teksti on otsikoitu "M. papereista" ja se sisältää valtiorikosoikeuden 8.7.1918 antaman jonkun punakaartilaisen tuomion, jossa tämä luonnehditaan "seutunsa pahaksi hengeksi ja erittäin vaaralliseksi henkilöksi, joka paikkakuntalaisten käsityksen mukaan ei saisi vapautta nähdä". M. viittaa siihen, että dokumentti saattaa olla isä Mikko Haanpään aineistoista. Laajuus 4 sivua
Vierailu. Osa käsikirjoituksesta 1930-luvulta
lapuanliike
yhteiskuntaluokat
Mäntsälän kapina
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu viivoitetuille kirjepaperiliuskoille, jossa ei ole otsikkoa. Se sisältää novellin Vierailu käsikirjoituksen. Tekstin paikoittainen katkonaisuus osoittaa, että joitakin liuskoja saattaa olla hukassa. Käsikirjoituksen teksti alkaa kesken: "(1) Sattuikin niin etten joutunut palvelemaan maatani ainoastaan asennoilla, kivääritempuilla, maastoharjoituksilla ja maaliinampumisella". Kolmannen sivun alareunasta on repeytynyt palanen. Novellin Vierailu poliittinen aihe liittyy Mäntsälän kapinaan. Minäkertoja kommennetaan yksikkönsä mukana kukistamaan kapinaa. Vartiomiehiltä otetaan kovat patruunat pois, jotta he eivät hermostuksissaan ampuisi ihmisiä. Sotamiehet epäilevät upseerien tosiasiassa sympatisoivan lapualaiskapinallisia. Tapausta kutsutaankin herrojen kapinaksi. Se kuivuu kasaan laukaustakaan ampumatta: "konjakkipullon korkinmaiskaus oli vienyt tarmon kapinallisten kenraalilta". Tämä viittaa legendaan, että kapinan sotilaallinen johtaja, kenraali K. M. Wallenius olisi antautunut autossa juotujen viinaksien voimalla. Tosiasiassa hän juopotteli suojeluskuntapäällikkö Lauri Malmbergin kanssa vasta matkalla Helsinkiin poliisin hoteisiin. Kun kertojan yksikkö on kotiutettu varuskuntaansa, hän tapaa rahattomana iltalomalla asetoverinsa sisaren ja vierailee tämän luona. Tyttö ihailee kapinallisia isänmaallisena väkenä, mutta kertoja tokaisee vähättelevänsä sellaista sotapäällikköä, joka antautuu laukauksetta, vain konjakkipullon pamahtaessa. Sotamies kysyy, kenen etua kapina palveli ja olisi palvellut varsinkin onnistuessaan. Vastaus on, että tukkiyhtiöitä: "Ettei vain puutavarayhtiö laske isanmaallisuuttaan prosenteissasi". Poika huomaa luokkaeron tytön ja tämän perheen sekä itsensä välissä. Kirjoitusajasta ei ole varmaa tietoa. Teksti saattaa olla kirjoitettu 1930-luvulla pian Mäntsälän kapinan jälkeen. Novellin Vierailu ensimmäinen versio on julkaistu vuonna 1930 Työläisnuorison joululehdessä. Uudessa versiossa korostuu aiheen poliittisuus, kun novelli tapahtuu Mäntsälän kapinan aikana.
Seitsemän miehen saappaat. Osa käsikirjoituksesta lokakuu 1944 Päiväkirjaa syyskuu 1944
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu lyijykynällä ja sinisellä kosmoskynällä pieneen ruutulehtiöön, jossa on vaalean kellertävänruskeat kannet. Dokumentti sisältää osia Yhdeksän miehen saappaat -teoksen käsikirjoituksesta sekä Haanpään päiväkirjaa vuodelta 1944. Käsikirjoituksen välissä on yhdellä sivulla ylösalaisin Viertola [sotamies?] -nimisen henkilön varusteluettelo. Käsikirjoitusteksti jatkuu dokumentin lopussa kahden sivun verran. Korpraali Isolintu korjaa sotamies Ahvenen saappaat, ja aikoo myydä ne Berliinin torilla saksalaisille viinaa vastaan. Tekstin otsikko on "Seitsemän miehen saappaat (juttu jatkuu)". Kertomus jatkuu Isolinnun tarinana, kuinka hänen pyykkärirakastajattarellaan näkö on heikko, mutta hajuaisti vahva. Laajuus 2 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 13.10.1944 Yhdeksän miehen saappaat ilmestynyt 1945 (Otava) ja sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Työvelvollinen Norppa tulee suutarinverstaaseen ja ottaa saappaat haltuunsa Isolinnun estelyistä huolimatta. Norppa on kieltäytynyt ylittämästä itärajaa jatkosodan alettua ja tämän takia joutunut vankilaan ja kuokkimaan suota. Työvelvollisena hän on rakentamassa luterilaista kirkkoa Itä-Karjalassa. Norppa kritisoi Suur-Suomi-vouhotusta ja yleensäkin sotaa. Työvelvollisena hän kuitenkin tuntee tyytyväisyyttä siitä, että kaiken tuhoamisen keskellä hän edes itse rakentaa jotain. Laajuus 14 + 15 sivua, välissä tekstiä Jaaran pelihimosta. 15 sivun tekstin alussa merkintä: "(juttu edemmäs)". Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 13.-14.10.1944 ja 16.10.1944 Yhdeksän miehen saappaat ilmestynyt 1945 (Otava) ja sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Sotamies Nokkanen käy linjojen takana olevassa korsussa, niin sanotussa Pelihelvetissä, jossa pokeri ja ventti ovat käynnissä yötä päivää. Peli-Jaaraa riivaa sammumaton, paholaismainen pelihimo. Osan otsikko on "Pelaaja". Laajuus 20 sivua Kirjoituspaikka ja aika Piippola 14.10.1944 Yhdeksän miehen saappaat ilmestynyt 1945 (Otava) ja sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Ylösalaisin oleva päiväkirja ajalta 8.-30.9.1944 alkaa siitä, että on tullut määräys seuraavana päivänä marssia Kannaksen Rautjärvelle. Matkaan lähtevät eläinlääkintäkapteeni Yrjö Kokko, kahdeksan miestä ja yksi lotta aikeena perustaa kenttähevossairaala (S Hev Kp. 3). Viimeinen merkintä saapumisesta 30.9.1944 Toppilan asemalle. Laajuus 10 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Rautjärvi 8.9.1944, Oulu (Toppila) 30.9.1944
Korpimailla. Osa käsikirjoituksesta lokakuu 1942 Seitsemän miehen saappaat. Osa käsikirjoituksesta vuosilta 1942-1943 Päiväkirjaa vuosilta 1942-1943
sotapropaganda
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu pieneen ruutulehtiöön, jossa on vaalean kellertävänruskeat kannet. Dokumentti sisältää osan novellin Korpimailla käsikirjoituksesta, osia Yhdeksän miehen saappaat -teoksen käsikirjoituksesta sekä Haanpään sotamuistelmia, jotka on kirjoitettu novellien väliin. Novellissa Korpimailla korpeen raivataan sotatietä. Anna pelkää vanhan rauhan menneen, mutta isäntä Tuomas on tyytyväinen. Voittipa sodan kuka tahansa, tietä ei oteta häneltä pois. Annakin on tyytyväinen, kun siltä rintamalta ei tule huonoja uutisia, missä hänen poikansa, nuorempi Tuomas, on sotimassa. Novellin lopussa on otsikko "Korpimailla (jatko ja loppu)". Laajuus 5 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 13.10.1942 Julkaistu joululehdessä Työn Joulu (1942) ja kokoelmassa Nykyaikaa (Otava 1942), sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Saksalainen kolonna on juuttunut mutaan, kunnes telaketjuvaunu kiskoo sen ja suomalaiskuormurit yli hankalampien paikkojen. Suomalaisauto, jossa on heinäkuorma, ottaa paikallisia ukkoja kyytiin. Tavallisesti puolessa vuorokaudessa huitaistu ajo kestää neljä vuorokautta. Romaanissa tämä episodi liittyy korpraali Korppiin ja se on alun perin kirjoitettu itsenäiseksi novelliksi. Haanpään omakohtaiseen kokemukseen perustuvassa tekstissä käytetään puhuttelumuotoa: "Ajattelit, että monta on syöty, mutta monta ei enää syödä!". Yhdeksän miehen saappaat -romaanissa teksti on muodossa: "Korpraali Korppi ajatteli..." (s. 357). Korppia koskevia kappaleita ja virkkeitä on lisätty julkaistuun romaaniin. Keväisen sotatien päiväkirjamuistiinpano (Hiltusenvaara 22.4.1942, Lonkka 25.4.1942) on julkaistu teoksessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2016). Siinä mainitaan heinäkuorman päällä keikkuvat Suomussalmen ukot ja kuormurin ajurinkoppiin otetut tytöt. Laajuus 20 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 30.10.1942 Kertomus on julkaistu vuosijulkaisussa Työnjuhla (1943). Kohtaus sisältyy romaaniin Yhdeksän miehen saappaat (Otava 1945) ja on teoksessa Kootut teokset 6 (Otava 1989). Vanha Kustaa Teeriaho ajaa häkäpönttölinja-autolla kaupunkiin myymään tai vaihtamaan voikimpaleen ja pelkää jäävänsä kiinni. Teeriaho tapaa trokarin, jonka kanssa tekee vaihtokaupat: saa eukkonsa kirnuamaa voita vastaan tälle leninkikankaan ja lapsille verkaa. Laajuus 12 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 25.2.1943 Julkaistu nimellä Kauppaa ensimmäisen kerran sosiaalidemokraattien vappulehdessä Kevätmyrsky (1943), ilmestynyt myös teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989). Joulu Jukolassa -kertomuksen tapahtumapaikka on huoltokeskuksen aliupseerikämppä, jossa asuu seitsemän miestä. Yksikön yhteisen joulujuhlan jälkeen vietetään omaa joulua. Isolinnun ehdotuksesta pelataan korttia viinapullosta ja hän voittaa sen itselleen. Vääpeli Lipotin liittyy ryyppäämiseen hankittuan itselleenkin pullon. Isolintu avaa saamansa joululahjapaketin tuntemattomalle sotilaalle ja ryhtyy kirjoittamaan vastauskirjettä. Vääpeli Lipotin suree sitä, että Pietarin (Leningrad) motti ei ota lauetakseen. Hänellä olisi siellä vaimonsa kautta saatavia, peräti kaksi taloa. Laajuus 14 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 12.7.1943 Julkaistu ensimmäisen kerran Työväen Joululehdessä (1943), ilmestynyt teoksessa Kootut teokset 6 (Otava 1989). Korpraali Isolintu ja Selänpään leski tapahtuu yksikön kanttiinissa pidetyssä joulujuhlassa. Isolintu ja Nujunen keskustelevat sodan pitkittymisestä. Isolinnun mukaan Nujusen pitäisi maanviljelijänä iloita siitä, että valtio on vapauttanut hänet vastuksellisesta työstään ja antanut vieläpä ilmaisen ylöspidon. Luutnantti jakaa paketteja tuntemattomalle sotilaalle ja antaa Isolinnulle paksun lähetyksen. Näin alkaa Isolinnun ja Irja Kukkuran, Selänpään lesken kirjeenvaihto. Nimitys Selänpään leski sisältää humoristisen seksuaaliviitteen: niin kuin järvenselkä, naisellakin selkä päättyy johonkin. Kertomuksella ei ole otsikkoa ja se on kirjoitettu kahdessa osassa. Laajuus 10 ja 7 sivua Ensimmäisen pätkän kirjoituspaikkaa ja -aikaa ei ole tiedossa, toisessa osassa merkintä Lonkka 28.7.1943 Julkaistu kokoelmassa Eräs avioliitto ja muita kadonneita juttuja (Into 2014). Haanpää kertoo päiväkirjassa jatkosotansa alkuvaiheet ja yksikön asettumisen Lonkkaan. Haanpää voivottelee aivojensa tylsyyttä, joista ei nouse uusia aiheita, kunnes hän 8.5.1943 yksinäisellä mäenrinteellä keksii uudeksi aiheeksi kirjeitse naisseikkailuja hakevan sotilaan. Näin syntyi korpraali Isolintu. Aie oli kirjoittaa laajempi teos, ei pelkkiä novelleja, koska "Monet eivät ymmärrä lyhyitten juttujen erinomaisuutta". Lopulta aiheesta kehittyi yksittäisiä novelleja. Isolintu on Haanpään täysimittainen versio Kunnon sotamies Svejkistä. 18.2.1944 syntynyt idea kiertävistä saappaista ja siitä siinnyt sarja novelleja muodostivat lopulta yhtenäiseksi kirjoitetun romaanin, joka syrjäytti ajatuksen Isolintu-romaanista. Laajuus: Sotamuistelmia kuusi sivua; muistikirjaa kolmessa osassa yhteensä vähän toistakymmentä sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka joulukuu 1942 - kesäkuu 1943 Sotamuistelmat ja muistikirjajaksot on julkaistu teoksessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2016). Muistivihkossa Haanpää on merkinnyt kuukauden väärin (VII), koska hän puhuu juhannuksena tulossa olevasta Pasi Jääskeläisen huvinäytelmän Laivan kannella ensi-illasta. Digitoidussa kirjekuoressa paikannimi on kirjoitettu väärin, kyseessä on Lonkka eikä Lonka. Lonkka oli myös runonlaulaja Martiska Karjalaisen kylä, mistä Haanpääkin mainitsee.
Novelleja. Käsikirjoituksia vuosilta 1940-1941
talvisota
ikävystyminen
Digitoitu dokumentti on viivoitettu lehtiö, jonka ensilehdelle on kirjoitettu musteella "Muistiinpanoja kesällä 1940. Elämä on taistelua, tuulta ja myrskyä, muistojen saarilla levätä saa". Todennäköisesti Aili Haanpään kirjoittama. Dokumentti sisältää novelleja vuosilta 1940-1941. Lehtiön alussa sivun verran tekstin hahmotelmaa. Katkelmassa Sodan jälkeen kuvataan talvisodan taistelujen jälkeistä ikävystynyttä luppoilua, jota oli välirauhan jälkeen kestänyt yli kuukauden. Tekstissä on merkintä "(jatkuu etempänä)". Katkelmasta ei saa selvää, oliko tarkoitus liittää se romaanisuunnitelmaan, joka sai nimen Korpisotaa vai johonkin novelliin. Päiväkirjaa se ei ole, koska siinä käytetään he-muotoa. Haanpää oli palveluksessa vuoden 1940 helluntaihin asti, osan aikaa sotasairaala Tilkassa Helsingissä, lopun aikaa Kuusamossa. Laajuus 1 sivua Jälleenrakennuskesä on novelli, jossa Masa on päässyt talvisodan jälkeisenä kesänä maanviljelyshommiin. Hän kyntää parihevosilla peltoa syysrukiin kylvämistä varten, kun kunnan mies Rantalainen ilmoittaa, että toinen hevonen otetaan armeijan palvelukseen. Kolmen viikon kuluttua Masa näkee taas hevosensa, jota oli pidetty liekaan sidottuna vähällä ruualla. Masa sanoo jälleenrakennuksen näköjään viipyvän, kun laukin syöttäminen työkuntoon ottaa viikkoja. Teksti on hyvin kriittinen ja sen olisi sensuurin jatkuessa ollut vaikeuksia päästä julkisuuteen, sillä jälleenrakennuksen aikana valmisteltiin jo jatkosotaa. Laajuus 12 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 20.9.1940 Julkaistu vuonna 2014 kokoelmassa Eräs avioliitto ja muita kadonneita juttuja (Into). Novellissa Löytö suomalainen hiihtopartio etenee erämaassa. Partio löytää autiotalon, josta asukkaat on sodan alettua komennettu pois. Navetasta löytyy viisi nälkään kuollutta nautaa. Kaatuneiden ruumisröykkiöt eivät ole kaameinta, mitä miehet ovat nähneet, vaan tämä kauhujen talon näkymä. Välirauhan aikana vasemmistolaisen Kiilan albumissa julkaistu teksti on täynnä katkeraa ja groteskia ironiaa sodan hulluutta vastaan. Laajuus 10 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 25.4.1940 Julkaistu ensimmäisen kerran Kiilan albumissa (1940). Sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Kertomuksessa Katkennut rukous Amerikasta palannut Parkki-ukko pitää pyhäkoulua. Pikku-Topi pelkää kultahampaista ja kaljupäistä äijää. Loppurukouksen aikana isommat pojat virnuilevat ukon sinisuonista kaljua, jolloin Parkki kiroaa ja ajaa kaikki ulos. Haanpää soveltaa lyhyeen juttuun runsaasti raamatullista käsitteistöä. Nimimotiivin mukainen käänne toimii kiroilun ja uskon koomisen ristiriidan kautta. Ajan tavan mukaan Haanpääkin on lyhentänyt kirosanan muotoon: -Kele! Novellin päähenkilö lienee sama Parkki, jonka nuoruuden lakkokokemuksista lännen kaivoksilla Haanpää kertoo novellissa Yhä lännemmäksi (Atomintutkija ja muita juttuja, Otava 1950). Laajuus 8 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 30.10.1940 Ilmestynyt teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989). Kivet novellissa Vasakka-Leko nauraa Joron malminetsintäpuuhille, kunnes Joron lähettämä näyte tuo kiviherrasmiehen paikalle. Tämä ja Joro löytävät myöhemmin kunnon malmisuonen. Leko jatkaa pilkkaansa, kunnes vuorityö alkaa ja paikalle nousee kaivos. Nyt hän väittää itse tehneensä löydön. Laajuus 16 sivua Kirjoituspaikka ja aika Leskelä 30.12.1940 Ilmestynyt ensimmäisen kerran teoksessa Heta Rahko korkeassa iässä (Otava 1947), sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Neljässä jaksossa kirjoitettu teksti Kivet katkeaa kesken. Alun perin kyseessä oli suunnitelma elokuvakäsikirjoituksesta, josta Haanpää oli alustavasti sopinut tammikuussa 1939 ryypätessään Nyrki Tapiovaaran kanssa Helsingissä. Nyrki Tapiovaara kuitenkin katosi talvisodassa, minkä jälkeen Haanpää alkoi kirjoittaa laajaa novellia. Haanpää oli tajunnut, ettei hän osaa kirjoittaa elokuvakäsikirjoitusta. Hahmotelmaa on alussa kaksi sivua otsikolla: "Kivet (Suunnitelma jonkinlaiseen filmaattiseen seikkailukertomukseen eli "etsijän tarinaan)". Nuori työmies Lauri Väri pestautuu taloon rengiksi ja yrittää heilastella kauniin talontyttären kanssa. Tyttö kuitenkin löytää rikkaamman kosijan. Kosmoskynätekstiä on pitkin matkaa korjattu punakynällä. Lehtiön loppuun on lisätty nurinpäin viisi riviä, jossa puhutaan kaappikellosta ja ajan kulumisesta. Laajuus 39 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 6.-26.1.1941 Julkaistu teoksessa Kootut teokset 6 (Otava 1989).
Jauhot. Osa käsikirjoituksesta vuodelta 1949 Atomintutkija Fulmarin tapaus. Käsikirjoitus helmikuu 1949 Vuoropuhelut Arctic Furyyn maaliskuu 1949
varkaus
ydinaseet
köyhyys
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu kosmoskynällä vaaleanruskeakantiseen pieneen muistiinpanolehtiöön. Dokumentti sisältää kaksi jaksoa romaanista Jauhot sekä novellin Atomintutkija Fulmarin tapaus. Lehtiössä on myös repliikkejä vuoropuhelusta Arctic Furyyn. Vihkossa on kaksi jaksoa romaanista Jauhot, ensimmäinen alkaa kesken sanan: "-han kairoilta. Koko hänen elämänsä oli ollut yhtä lähtemistä, vaikka hän ei ollut tuosta taahan päässyt". Ensimmäisessä jaksossa Sakari-vaari kokee epäoikeudenmukaiseksi, ettei hätäaputyöhön kykenemättömille anneta kruununjauhoja. Hän päättää varastaa säkin, mutta vanhuuden heikkouttaan ei jaksa vetää sitä kotiin. Vaari suostuttelee mökinemännän, leski-Hultan kumppanikseen, mutta tämän etiikka ei sitä sallisi ja hän pelkää vankeutta. Toisessa jaksossa Kenttäläinen eli Juhani Lunki hiihtää kevään viimeisillä hankikeleillä kunnanesimies Veija Katajan taloon rojahtaen pirtin penkille. Kataja arvelee ensin Lunkin olevan humalassa, mutta sitten voihkintaa kuunneltuaan päättelee tämän olevan sairas. Lunki pyytää papin ja vallesmannin paikalle, mutta lopulta paljastuu, että Lunkin ainoa motiivi olikin vain nolata virkavallan edustajat. Laajuus 21 + 20 sivua Kirjoituspaikka ja -aika ensimmäisessä jaksossa ei ole päiväystä, toinen jakso Piippola 2.3.1949 Jauhot on ilmestynyt ensimmäisen kerran vuonna 1949 (Otava), sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Ydinfyysikko Fulmari työskentelee salaisessa tutkimuskeskuksessa, "atomikaupungissa". Naimaton mies on vieraantunut muusta ympäristöstään. Kerran raskaan työpäivän jälkeen häntä tulee vastaan tuntematon mies puhutellen Fulmaria vuorenpeikoksi. Fulmari muistaa, että siinä on hänen nuoruudenystävänsä Edmund Haunt. Keskustelun seurauksena Fulmari tulee vainoharhaiseksi ja alkaa kuvitella häntä seurattavan ja vahdittavan. Vaikka hän pääseekin kylpylälomalle lepuuttamaan hermojaan, hän yhä jatkaa harhaista eloansa ja joutuu lopulta hullujenhuoneelle. Novellin otsikko on kirjoitettu punakynällä ja teksti kosmoskynällä, korjauksia punakynällä. Repliikit on erotettu uudelleen alkuviivan sijasta lainausmerkein. Novellin läpikulkevana johtomotiivina on pallo: Hauntin jalkapallo, tyhmien futisfanien pallon kaltainen pullistelu, ydinpommimiesten tahto räjäyttää koko maapallo, Hauntin halu puristaa totuus Fulmarista kuin mädästä sitruunasta, Fulmarin pyrkimys tunkeutua atomien aurinkokuntiin. Nimi Fulmari on symbolinen ja se merkitsee eräänlaista mustekalaa. Myös nimi Haunt on symbolinen ja viittaa takaa-ajoon, seuraamiseen. Motiivi atomimiehen isännän vaihdosta oli enteellinen, sillä kokoelman ilmestymisvuonna brittiläinen ydinfyysikko Bruno Pontecorvo loikkasi Helsingin kautta Neuvostoliittoon hallussaan länsivaltojen vetypommisalaisuuksia. Niiden avulla Neuvostoliitto räjäytti vuonna 1952 ensimäiset vetypomminsa. Laajuus 44 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 24.2.1949 Atomintutkija ja muita juttuja ilmestynyt vuonna 1950 (Otava), sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Tekstin otsikkona on Vuoropuhelut "Arctic Furyyn". Se sisältää repliikkejä muualla olevaan tekstiin, jotka ovat katkelmallisia lisäyksiä sivuille. Mistään ei käy ilmi, liittyvätkö nämä elokuvakäsikirjoitukseksi aiottuun tekstiin. Näin voisi päätellä suluissa olevasta alaotsikosta "(ulkokuvat)". Mahdollisesti on kyseessä hanke, jota oli tarkoitus tarjota Erik Blombergille ja Eino Mäkiselle, jotka olivat tehneet Lappi-aiheisia elokuvia. Blombergin Valkoinen peura valmistui vuonna 1952, ehkä Haanpää oli tietoinen elokuvan suunnitelmasta. Arctic Fury (Jääkenttien raivo) on Norman Dawnin ja Fred R. Feitshans Jr:n ohjaama amerikkalainen elokuva, joka valmistui vuonna 1949. Olisiko Haanpäällä ollut tarkoitus kirjoittaa tämän elokuvan Lappiin sijoittuva versio? Laajuus 15 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 14.3.1949 Lehtiön takakannen kääntösivu sisältää katkelman kesken lauseen ja sanan novellista Kultakesä (Atomintutkija ja muita juttuja, Otava 1950).
Novelleja. Käsikirjoituksia elo-lokakuu 1943 Seitsemän miehen saappaat. Osa käsikirjoituksesta vuosilta 1943-1944
modernisaatio
sissisota
pitkästyminen
mielenterveys
Digitoitu dokumentti on vaaleankellanruskea keskikokoinen muistiinpanovihko, jonka kannessa merkintä "Valistus N:o 55" ja nimikirjaimet PH. Dokumentti on kirjoitettu suurimmaksi osaksi lyijykynällä, osin kosmoskynällä. Dokumentti sisältää neljä novellikäsikirjoitusta ja osan romaanin Yhdeksän miehen saappaat käsikirjoituksesta. Korpraali Isolintu ja Selänpään leski -novellissa Isolintu odottaa lomavuoroaan, kun Selänpään leski on kutsunut hänet luokseen. Isolinnun veijarimaisuuden takia lomaa ei myönnetä, kunnes hän sanoo luutnantille loma-anomuksen syyn. Maan väestöpolitiikasta innostunut upseeri myöntää loman oitis ja Isolintu tekee pitkän matkan Selänpään lesken luokse. Novellissa Haanpää rinnastaa tapansa mukaan luonnon voittoisan keväthyökkäyksen armeijan vastaaviin, jotka yleensä epäonnistuvat. Tekstin otsikko on alleviivattu: "Korpraali Isolintu (juttu jatkuu)". Ilmeisesti Haanpäällä oli aikomus jatkaa novellia Isolinnun ja lesken kohtaamisesta, mutta sitä ei käsikirjoituksesta löydy. Romaanin Yhdeksän miehen saappaat kirjoittaminen syrjäytti hankkeen. Teksti on jatkoa digitoidussa dokumentissa Korpimailla. Osa käsikirjoituksesta lokakuu 1942. Seitsemän miehen saappaat. Osa käsikirjoituksesta vuosilta 1942-1943. Päiväkirjaa vuosilta 1942-1943 olevalle katkelmalle. Laajuus 12 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 15.8.1943 Ilmestynyt kokoelmassa Eräs avioliitto ja muita kadonneita juttuja (Into 2014). Ministeri ja maaherra sivuuttavat korpraali Isolinnun tukikohdan -novellissa teksti kuvaa asemasodan pitkäveteisyysttä vuodenaikojen vaihdellessa. Kahta siivilimiestä kuljettava auto pysähtyy vartiossa seisovan Isolinnun kohdalle kysyen, miten pojat tukikohdassa viihtyvät. Isolintu vastaa, että eihän tämä leipä niin leveä ole, vaan pitkä. Pian selviää että herrat olivat rintamaa tarkastamaan tulleet ministeri ja maaherra. Laajuus seitsemän sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 21.8.1943 Julkaistu ensimmäisen kerran julkaisussa Pohjolan Työn Joulu (1943). Sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Maailman äänet tulivat Kivelän korpimökkiin -novellissa korpimökkiläiset Kusti ja Liisa ovat raivanneet korpeen pientilan ja onnistuneet parhaiten pirttiviljelyssä. Vanhimmat lapset ovat jo lähteneet maailmalle. Kolme vuotta omilla teillään ollut Neeri saapuu kotiinsa jouluaattona tuoden mukanaan radion. Radiosta kuuluu taianomaisia ääniä kuten kirkonmenoja, musiikkia ja vieraskielistä puhetta. Tämä on Kivelän mökin historian suurimpia tapauksia. Laajuus 10 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 13.9.1943 Julkaistu ensimmäisen kerran julkaisussa Aseveljen Joulu (1943). Sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Korpraali Isolintu on jouluna lomalla jossakin pohjoisen kaupungissa. Isolintu tapaa aseveljensä, kapteeni Nokkasen, kaksikko juopottelee ja lopulta Isolintu heitetään kapakasta ulos. Ulkona vanhempi rouvashenkilö pelastaa Ilolinnun joutumiselta putkaan ja vie tämän kotiinsa. Isolintu viettääkin joulunpyhät rouvan kanssa, käy teatterissa ja kävelyllä, mutta kyllästyy ja on loman loppuessa tyytyväinen, kun pääsee takaisin yksikköönsä. Suuresta ikä- ja luokkaerosta johtuen heidän välilleen ei synny eroottista suhdetta. Hyväntekeväisyys on rouvan lahja "tuntemattomalle sotilaalle", sotivalle armeijalle. Katkelmalla ei ole otsikkoa. Yhdeksän miehen saappaat -romaanissa Haanpää on korvannut Isolinnun korpraali Korpilla, kapteeni Nokkasen Nenäsellä ja muuttanut loman ajankohdan joulusta pääsiäiseksi. Koska Isolintu on romaanissa sivuhenkilö, Haanpää sijoitti tämän decameronelaisen seikkailun Korpin kokemukseksi. Muuten teksti on kutakuinkin identtinen. Romaanin ensipainoksessa 1945 episodi on sivuilla 104-115. Laajuus 25 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 2.10.1943 Ilmestynyt teoksessa Yhdeksän miehen saappaat (Otava 1945), julkaistu teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989), Novellissa Lapukkalaiset Lapukan ukko tulee 70 kilometrin päässä olevasta korpimökistään kirkonkylään ja ihmettelee suuren maailman ja modernisaation komeutta. Palattuaan mökkiinsä ukko kuulee, että partisaanit ovat iskeneet naapurikylään ja surmanneet sen asukkaat ja polttaneet talot. Niinpä Lapukan ukon oma kylä käsketään evakuoida. Ukko jää kuitenkin muorinsa kanssa piileskelemään mökkiinsä. He eivät välitä, vaikka kuolisivat, ainakin he saisivat olla lehmänkantturoineen kotona. Laajuus 12 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 28.10.1943 Novelli on julkaistu ensimmäisen kerran nimellä Lapukkalaiset eivät lähteneet julkaisussa Liiketyöläinen (12/1943). Sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novelli Hiljainen kenttävartio kuvaa kenttävartion yksinäisyyttä keskellä suuria salomaita. Kerran viikossa tuleva muonakaravaani todistaa, että miehet sentään kuuluvat sotivaan armeijaan. Vartion esimies luutnantti Purnu ja sotamies Lippo istuvat kaiken vapaa-aikansa shakkilaudan ääressä. Eristyneisyys saa miehissä aikaan jopa mielenterveydellisiä oireita. Välillä Lippo siirtää Purnun huomaamatta nappuloita vastoin sääntöjä. Esimies suuttuu tästä ja lyö nappulat hajalle, mutta leppyy pian ja peli jatkuu. Lippo on sittenkin ainoa, joka hänen lisäkseen osaa pelin säännöt. Yhdeksän miehen saappaat - teoksessa Haanpää on muuttanut Lipon korpraali Korpiksi ja liittänyt episodin tämän vaiheisiin. Laajuus 14 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 6.1.1944 Julkaistu novellina Suomen Kuvalehdessä (8/1944). Katkelma on teoksessa Yhdeksän miehen saappaat (Otava 1945), julkaistu teoksessa Kootut teokset 6 (Otava 1989).
Novelleja. Käsikirjoituksia huhtikuu 1946
käsikirjoitukset
Digitoitu dokumentti on ruutuvihko, jonka sivut ovat noin 15 senttimetriä leveät. Ensimmäisellä sivulla merkintä: "No 25". Toisen aukeaman sivulla Aili Haanpään käsialalla: "Rasvakoe-vihko, Piippolan Osuusmeijeri". Aili Haanpää oli tuolloin meijerikkö. Dokumentti sisältää käsikirjoituksia novelleihin Omalla haudallaan, Pyöräurheilija Saikansalo, Kenraali Impola ja Vierailu. Novellissa Omalla haudallaan Matti Leväinen kauhistuu Vienan korven hyökkäystä kesällä 1941. Matti tapaa veljensä Antin, joka on Kaatuneiden evakuointikeskuksen autonkuljettaja. Veljekset sopivat, että Matti saa kaatuneen työvelvollisen puvun, paperit ja nimen Matti Nieminen. Matin oma univormu puetaan kaatuneen venäläissotilaan ylle. Antti-veli lähettää Matin pois rintamalta tuntemansa lesken pienelle kotitilalle töihin. Matti viihtyy uudessa identiteetissään hyvin, kunnes tuntee tarvetta lähteä käymään kotiseudullaan. Sen sankarihaudalla makaa vierekkäin kaksi veljestä, joista toinen on hän itse. Antti on kaatunut vihollispartion iskussa. Sankaruutta kyseenalaistava teksti on Haanpään suurimpia provokaatioita: venäläisen sotilaan ruumis suomalaisessa sankarihaudassa. Novelli käsittelee kuitenkin ensisijaisesti identiteetin ongelmaa. Tekstissä on muutamia virkkeen mittaisia poistoja. Laajuus 22 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 19.4.1946 Julkaistu ensimmäisen kerran Suomen Kirjallisuuden vuosikirjassa (1946), sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Pyöräurheilija Saikansalo-novellissa maan paras kilpapyöräilijä saa tietää, että urheiluherrat aikovat lähettää hänet kilpailemaan Italiaan ja Ranskaan samalla varoittaen, että etelässä saattaa olla kuuma ja lämpö on tottumattomalle rasittavaa. Saikansalo ripustaa pyöränsä saunan kattoon polkien siellä, samalla kun hänen kaverinsa heittää löylyä. Alun perin 1930-luvulla kirjoitetun jutun pohjana on haapavetinen mestaripyöräilijä ja suksien tekijä Juho Jaakonaho. Laajuus 5 sivua Kirjoitusaika 24.4.1946 Julkaistu nimellä Pyöräurheilija Saikansalo valmentautuu julkaisussa Työläisnaisten urheilulehti (1936). Ilmestynyt muokattuna teoksessa Heta Rahko korkeassa iässä (Otava 1947). Novellissa Kenraali Impola kylähullu pilkkaa olemuksellaan upseereita, joilla kuten Impolallakin on puvussaan monenlaisia killuttimia ja hihnoja. Kylässä on sotamuistomerkin paljastustilaisuus, ohjelmana soittoa ja puheita. Impola menee sotaherrojen jatkoksi vastaanottamaan paraatia. Lopulta poliisi poistaa Impolan paikalta ja toimittaa hourulaan. Tarina perustuu tositapaukseen, kun Suomen sodan aikaisen Siikajoen taistelun muistomerkin paljastustilaisuudessa esiintyi lumijokelainen kylähullu. Novellin viimeiseltä sivulta on noin viisi riviä poistettu. Haanpää ehdotti novellia Otavan julkaisemaan valikoimaan Jutut (1946), mutta se karsittiin sodanvastaisuuden takia. Kari Sallamaan artikkelissa Pentti Haanpää ja kustantajat (Kulttuurivihkot 7/1980) todetaan, että Kenraali Impolan kohtalo oli jäädä pois myös kokoelmista Heta Rahko korkeassa iässä, Atomintutkija ja muita juttuja sekä Jutut kokoelman uusista laitoksista (ks. lisää Kari Sallamaa: Kaksisuuntaiset silmät, 1996: 75-76). Laajuus 7 sivua Kirjoitusaika 24.4.1946 Ensimmäinen verio julkaistu Työläisnuorison joululehdessä (1935). Uusi versio julkaistu teoksessa 40-luku (9/1946), sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Novellissa Vierailu sotamies tapaa tytön ja huomaa, että yhteiskuntaluokkien välillä on aatteiden ja käytöstapojen erottama kuilu. Katkelman kolmannen sivun alareuna on revitty muihin tarkoituksiin. Koko vihko loppuu tekstiin "Severin kanssa ystävykset, jotka vapaa-aikoina oli". Laajuus 2 sivua, teksti kahdessa osassa. Novellin käsikirjoitus digitoidussa dokumentissa Vierailu. Käsikirjoitus huhtikuu 1946. Muistiinmerkintöjä.
Korpisotaa. Osa käsikirjoituksesta elokuu 1940 Kala. Käsikirjoitus elokuu 1940 Luonnostelua elo-syyskuu 1940
sotakokemukset
Digitoitu dokumentti on mustakantinen vihko, noin 10 cm leveä, kannessa valkoinen lappunen: "SAIKKA RAUHA". Ensimmäisellä sivulla poikittain "Aili Maria Haanpää". Pentti Haanpään käsialalla: "Leskelä 2.VIII.40 - Leskelä 14.IX.40". Vihko on suurimmaksi osaksi kirjoitettu lyjijykynällä, muutamia sivuja myös kosmoskynällä. Vihkossa on romaanin Korpisotaa loppuosa, alkuosa on digitoidussa dokumentissa Korpisotaa. Osa käsikirjoituksesta heinäkuu 1940. Sotamies Puumi ja asetoveri ovat rintaman takaisessa kylässä, vierailevat Puumin tuttavamyyjättären ja tämän ystävän luona. Ilmahyökkäyksen takia nelikko joutuu pommisuojaan. Puumi filosofoi luolaelämän olevan osa tulevaisuutta, kun tuhoaseet ovat hävittäneet elinmahdollisuudet maan päältä. Vuonna 1940 kirjoitetun teoksen Korpisotaa käsikirjoituksessa on otsikkona "Sotakuvausta (juttu jatkuu)". Painetussa teoksessa on pieniä muutoksia verrattuna käsikirjoitukseen. Vihkossa teksti alkaa kesken: "Mutta eiväthän he tarvinneet sodan hampaiden rumasti jyrsimiä taloja". Vihkossa on neljä jaksoa romaanista. Vihkon lopussa kuuden sivun kosmoskynällä kirjoitettu lisäys sivulle 171: "Ne ovat liian suuria ajatuksia /--/ nykyhetkeen". Kustantaja on poistanut ilmeisesti sotasensuurin takia ja talvisotamyytin ylläpitämiseksi käsikirjoituksesta rivit kannakselaisisännän hyvästellessä luovutetulle alueelle jäävän talonsa: "Hän viittasi kädellään tavaroihin, joiden pelastamisesta hän oli kai vielä aikonut huolehtia ja sanoi sotamiehille: - Polttakaa, pojat! Lyökää tuleen koko roska.../--/ Sotamiehen saapas potkaisi kamarin lipaston peilin rikki ja kirves upposi tammen killtävään pintaan. - Siinä on honkaa, pojat! Kahvi tulelle! On tässä sodassa sentään komeuttakin, ylellisyyden makua". Laajuus 13 + 14 + 10 + 17 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 2.-10.8.1940 Korpisotaa ilmestyi vuonna 1940 (Otava), sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Novelli Kala on pieni tarina maailmankatsomuksen synnystä. Pieni pojantorvelo Topi onkii joen äyräällä ja sattuu saamaan ison hauen. Hänen tuodessaan ylpeänä kotiin saalistaan, kotimökillä on äitimuorin vieraana lestadiolainen uskonveli. Kala syödään yhdessä. Myöhemmin Topi kuulee, miten uskonmies liioittelee kalan kokoa pöydänmittaiseksi. Topi tulee kriittiseksi lestadiolaisten ja yleensä kirkkokansan uskon olemuksen suhteen ja miettii, että ehkä moraali on yhtä venyvää kuin kalajutut. Haanpää esittää tässä pienoiskoossa oman ateistisen uskonsa perustan. Tekstissä on muutaman kerran viittaus Raamatun apokryfikirjojen Tobiaan kirjaan, jossa isolla kalalla on osuutensa Tobiaan ajaessa Saarasta ulos riivaajia. Laajuus seitsemän sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 16.8.1940 Ilmestynyt teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989). Joulusauna on episodi teoksesta Korpisotaa. Tarinassa sotilaat lämmittävät joulusaunaa, kun vihollisen koneet hyökkäävät häiriten kylpemisen autuutta. Sauna korjataan ja jatketaan kylpemistä. Jakson alku- ja loppulauseissa on pientä variaatiota verrattuna julkaistuun teokseen. Tekstissä on runsaasti poistoja, muun muassa Jutkolan kaatuminen saunahyökkäyksessä. Julkaistussa versiossa kukaan ei kuole huolimatta vihollisen tulituksesta. Laajuus 14 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 20.8.1940 Korpisotaa ilmestyi vuonna 1940 (Otava), sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Vihkon loppuosassa on Haanpään hahmotelma teoksesta, joka käsittelee hänen omia talvisodan aikaisia kokemuksiaan: "Sodan jälkeen. Muistelma, johon suunnittelen sisällytettäväksi seuraavaa:" Hahmotelmassa on viisi osaa. Aivan vihkon lopussa on kolme sivua toisin päin kirjoitettuna, ne sisältävät neljä lisäystä. Haanpää kehitteli omakohtaisiin talvisotakokemuksiin perustuvaa dokumentaarista teosta, koska hänen oma sotansa ei loppunut maaliskuun aselepoon ja välirauhaan, vaan jatkui kesän kynnykselle. Haanpää ymmärsi kuitenkin, että romaani heikentyisi, jos se kuvaisi muutakin kuin taisteluita. Laajuus 17 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 28.8.1940 ja 14.9.1940
Novelleja. Käsikirjoituksia huhti-toukokuu 1942 Päiväkirjaa huhtikuu 1942
aseveljeys
Digitoitu dokumentti on 10 senttimetriä leveä vaaleanpunaruskea ruutulehtiö, joka sisältää kolme novellin käsikirjoitusta ja päiväkirjamerkintöjä. Novelli Jouluna v. 1941 kuvaa junamatkaa kohti rintamaa, junanäkymiä, ääniä ja hajuja, saksalaisen sotilaan ihmettelyä. Lomautuskeskuksessa vietetään joulujuhlaa, kunnes keittiörakennus kinkkuineen palaa poroksi. Huhutaan jopa desanttien tuhopoltosta. Aamuvarhain tie käy taas kohti Vienaa. Tekstin huomattavin piirre on ironia saksalaisia, maailmanvalloittajia ja elintilan etsijöitä kohtaan. Toistuva kodin kynttilöiden motiivi liittyy englantilaiseen lauluun, jota laulettiin rintaman molemmin puolin. Laulun kertoma Jeesuksen syntymä on sodan todellisuuden vastakohta. Laajuus 14 sivua Kirjoituspaikka ja aika Lonkka 14.4.1942 Ilmestynyt kokoelmassa Nykyaikaa (Otava 1942), sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Novellissa Korpimailla yksinäisen salomökin emäntä, Teerivaaran Anna odottaa miestään Tuomasta savotoilta jouluksi kotiin. Tämä saapuukin takanaan heidän tyttärensä, helsinkiläispiika Anna, joka jakaa vanhemmilleen ja sisaruksilleen tuomisia. Kuvataan vaatimatonta jouluidylliä, jossa saunotaan ja syödään. Pariskunta sai sittenkin hyvän joulun. Tekstissä otsikko on kirjoitettu versaalikirjaimin "KORPIMAILLA". Tässä dokumentissa on vain novellin alkuosa, joka päättyy virkkeeseen: "Äiti Anna ajatteli, että armahti toki Luoja vielä: antoi hyvän joulun Teerivaaraan." Koko novelli on digitoidussa dokumentissa Nykyaikaa. Osa käsikirjoituksesta huhti-lokakuu 1942. Laajuus 19 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 1.5.1942 Julkaistu ensimmäisen kerran julkaisussa Työn Joulu (1942), sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Lintukauppaa on tarina, jossa korpraali Puksu harrastaa vaihtotaloutta saksalaisten aseveljien kanssa. Puksu huijaa ja myy ammuttuja korppeja metsoina ja saa näin kaksi konjakkipulloa. Huijaus tulee kuitenkin ilmi, eikä kauppa enää seuraavalla kerralla onnistu. Juttu on täynnä ironiaa saksalaisia kohtaan. Sotasensuuri vähensi jonkin verran Nykyajan sisältämiä letkautuksia saksalaisista. Laajuus 20 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 17.5.1942 Ilmestynyt kokoelmassa Nykyaikaa (Otava 1942), sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Haanpään päiväkirjaa kotiloman jälkeisestä kolme vuorokautta kestäneestä paluusta Lonkkaan kevään kelirikon aikana. Päiväkirjassa kerrotaan mm. pirtun juonnista kuskien hakiessa bensiiniä autoihin. Laajuus 15 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Hyrynsalmen Hiltusenvaaran torppa 22.4.1942, Lonkka 25.4.1942 Julkaistu teoksessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2016).
Novelleja. Käsikirjoituksia toukokuu 1946 Kauneuden Kirous. Osa käsikirjoituksesta vuodelta 1946
saunominen
Digitoitu dokumentti on sinipunainen 20 senttimetriä leveä viivoitettu vihko, oikeassa yläkulmassa lappu "Pohjoiseen 3", keskellä valkoinen lappu "Ruotsinkielen kotitehtäviä v. 1942 AMH" (AMH : Aili Haanpää). Pentti Haanpää on paperipulassaan hyödyntänyt vaimonsa vanhoja opintovihkoja. Dokumentti sisältää kaksi novellin käsikirjoitusta ja osan romaanin Kauneuden kirous käsikirjoituksesta. Novellissa Heinäkuu isäntä Jaako Kortteinen ja kaunis piika Anna Ansala ovat heinänteossa ulkoniityllä. Helle enteilee ukkosta. Jaako alkaa tehdä suovaa hangoten heiniä yhä ylemmäs Annan ottaessa niitä ylhäällä vastaan. Miehellä on näkymä alhaalta hänen hameensa alle. Kun suova on valmis, ukkonen alkaa nousta. Anna soljuu hangon varassa maahan ja hänen reitensä paljastuvat. Ukkosen jyristessä ja sateen siuhutessa seuraa seksiakti. Isäntä on tyytyväinen ja helpottunut, mutta Anna on pettynyt, sillä naiminen vanhemman isännän kanssa ei ollut kuulunut hänen suunnitelmiinsa. Novellin Silkkijakku ohella tämä on Haanpään eleganteimpia eroottis-seksuaalisia tekstejä, jossa ukkonen, salaman energia ja ihmisen seksuaalinen halu rinnastuvat. Jaakon heinähanko, jota myöten Anna liukuu heinäsuovan päältä maahan ja miehen alle on maailmankirjallisuuden luontevimpia fallossovelluksia. Novelli kuuluu Kauneuden kirouksen aihepiiriin, mutta Haanpää ei ole sisällyttänyt tätä novellia romaanin kokonaisuuteen. Se toki sopisi siihen hyvin Annan ja Jaakon yhteen liittymisen alkuna. Vihkossa novellilla ei ole otsikkoa, nimi annettu myöhemmin. Laajuus 10 sivua Kirjoitusaika 6.5.1946, kahdeksan sivun jälkeen pari sivua päiväämätöntä tekstiä Ilmestynyt ensimmäisen kerran julkaisussa Pohjan Liekki (1947). Sisältyy teoksiin Atomintutkija ja muita juttuja (Otava 1950) ja Kootut teokset 7 (Otava 1989). Novellissa Kylpyurheilija Kemppainen uusi työnjohtaja tulee savottaan ja saa kuulla Kemppaisen kylpyurheilijan maineesta. Itsekin kovia löylyjä rakastava kymppi arvelee pärjäävänsä Kemppaiselle löylynotossa, mutta häviää kilpailun. Hän kaataa suutuspäissään korvollisen vettä kiukaalle, jolloin kaikki muut karkaavat saunasta, vain Kemppainen istuu yhä ylhäällä. Seuraavaksi Kemppaista koettaa kammeta valtaistuimelta yhtiön pääpomo. Lyödään vetoa kahdesta litrasta konjakkia, mutta pomi luopuu kilpailusta syyttäen vilustumistaan. Konjakit kuitenkin juodaan. Saunomisen tulkitseminen urheilukäsittein toimii Haanpäällä tällaisen julkisuusmuodon ironiana. Laajuus 11 sivua Kirjoitusaika 20.5.1946 Julkaistu ensimmäisen kerran albumissa Joulusauna (1949), sisältyy teokseen Kootut teokset 7 (Otava 1989). Katkelmassa Pohjoiseen Ansalan Anna ihastuu Eetu Törmään, Kortteisen talossa vierailevaan hevostenostajaan pohjoisesta. Anna suostuu karkaamaan tämän kanssa miehensä Jaakon nukkuessa humalaansa. Teksti jää kesken Annan ja Eetun karkumatkaa. Kauneuden kirous on Pentti Haanpään isänsä Mikko Haanpään käsikirjoituksesta Ansalan Anna muodistama versio, jota ei julkaistu Haanpään elinaikana. Laajuus 8 sivua Romaani Kauneuden kirous on julkaistu vuonna 2015 (Into).
Kauneuden kirous. Osa käsikirjoituksesta kesäkuu 1946
kasvattilapset
karkaaminen
Digitoitu dokumentti on sinipunainen 20 senttimetriä leveä viivoitettu vihko, jonka keskellä olevaan valkoiseen lappuun on kirjoitettu "Ruotsinkielen muistiinpanoja. Aili Haanpää 1942", josta nimi on myöhemmin vedetty lyijykynällä yli. Dokumentti sisältää luvun Rekola romaanin Kauneuden kirous käsikirjoituksesta. Näkökulmahenkilönä on nuori Pekka, joka tarkkailee Rekolan talon elämää ja tuntee asemansa raskaaksi tylyn tätinsä komennossa. Talon emäntä Manta on kääntynyt lestadiolaiseksi ja talossa järjestetään usein seuroja. Pekka kokee myös Jaako-isän olevan hänestä välinpitämätön. Jaakon asema on ongelmallinen Annan karattua pohjoiseen ja vietyä hänen rahansa. Lopulta Jaako katoaa, kun saa Mantalta tietää, missä Anna on. Julkaistussa versiossa luvun nimi Rekola on korvattu otsikolla Pekka. Laajuus 11 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 8.6.1946 Romaani Kauneuden kirous on julkastu vuonna 2015 (Into).
Seitsemän miehen saappaat. Osa käsikirjoituksesta touko-kesäkuu 1944 Päiväkirjaa kesäkuu 1944
kaukopartiot
kotiinpaluu
Digitoitu dokumentti on kapea pienikokoinen, vaaleankellertäväkantinen ruutuvihko. Takakannen kääntösivulla on merkintä " N. Pulkkinen, Myllymäki, Taipale". Vihko sisältää osia Yhdeksän miehen saappaat -teoksen käsikirjoituksesta ja sota-ajan sotapäiväkirjaa. Yhdeksän miehen saappaat on ilmestynyt vuonna 1945 (Otava), sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Ensimmäisessä käsikirjoitusotteessa luutnantti Jopperi on lomalla maalaistalossa, johon hänen äitinsä on evakuoitu. Jopperi ihastuu eroottisesti serkkuunsa Hannaan, mitä äiti katsoo hiukan huolissaan. Äitiä huolestutti säätyero, hänen poikansa oli kansakoulunopettaja ja sukujuuriltaan säätyläistöä. Varakkaan talon tytärkin on leskirouvan silmissä alempaa säätyä. Tekstin otsikko on "Seitsemän miehen saappaat (juttu jatkuu)". Laajuus kuusi sivua Kirjoituspaikka ja -aika Juntusranta 19.5.1944 Toisessa otteessa luutnantti Jopperi palaa yksikköönsä, jossa kapteeni kertoilee hyökkäysvaiheen taisteluista. Kapteeni arvostaa liikkuvan sodankäynnin jälkeen asemasodan rauhallisuutta, mutta Jopperi ilmoittautuu kaukopartioon ja tekee useita retkiä linjojen taakse. Kevättalvella 1942 luutnantti ei enää palaa retkeltään ja saappaat jäävät pölyttymään sängyn alle. Tämä kohta on ainoa kerta, kun Haanpää personifioi saappaat: "Mutta ehkä hyvinkin voivat seurata huokosillaan isäntänsä kotielämää". Laajuus 11 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Juntusranta 20.5.1944 Kolmannessa katkelmassa kersantti Nirva vaatii toiselta kersantilta, Lintuselta, saappaita omien risojensa tilalle ja saakin kadonneen luutnantti Jopperin saappaat. Nirva muistelee elämäänsä ennen sotaa. Hänen luottamuksensa saksalaisten salamasotaan ja sotamenestykseen on romahtanut ja Nirva kaipaa kotiin peltojen kevättöihin. Teksti on kirjoitettu saman päivän aikana kahteen otteeseen. Laajuus 19 ja 6 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Juntusranta 25.5.1944 Neljännessä katkelmassa kersantti Nirva ja muu huoltokylä herää tuliaseiden ääniin, kun venäläinen sissiosasto hyökkää kahdelta suunnalta. Taistelun jälkeen Nirva lähtee katsastamaan kaatuneiden vihollisten varusteita, mutta haavoittunut vihollissotilas ampuu häntä. Nirva haavoittuu vakavasti ja kuolee sairaskuljetuksen aikana. Kenttäsairaalassa sotamies Ahven takavarikoi Nirvan saappaat. Teksti on kirjoitettu saman päivän aikana kahteen otteeseen. Laajuus 14 ja 5 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Juntusranta 31.5.1944 Viidennessä episodissa sotamies Ahven anoo lääkintäkapteeni Kolalta lomaa muuttaakseen perheensä takaisin erämaamökkiin Lapukkaan. Ahven lähtee poikansa kanssa viemään kahta lehmäänsä Lapukkaan. Teksti on kirjoitettu kolmeen otteeseen, näistä 7.6.1944 kirjoitetussa jaksossa on seitsemän rivin ylipyyhitty jakso, joka on palautettu julkaistuun versioon. 16.5.1944 kirjoitetussa jaksossa on 14 rivin lisäys. Laajuus 15 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Juntusranta 1.6.1944, 7.6.1944, 16.6.1944 Haanpään päiväkirjaa otsikoilla Tilinteko ja Juhannusaattona. Haanpää oli juovuspäissään tapellut ja mietti masentuneena parannuksen mahdollisuuksia. Haanpää myös valittaa, etteivät saapasjutut ota jatkuakseen ja pelkää pommituksia ja aavistelee muutosta sodankäynnissä jopa syrjäisessä Juntusrannassa, jonne kenttäsairaala on siirretty. Laajuus neljä sivua Kirjoituspaikka ja -aika Juntusranta 7.6.1944, 18.6.1944, 23.6.1944 Julkaistu kokoelmassa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2016).
Päiväkirjaa vuosilta 1940-1941 Novelleja. Käsikirjoituksia helmi-toukokuu 1941
alkoholi
sankarivainajat
Digitoitu dokumentti koostuu irrallisista, keskeltä taitetuista 10 senttimetrin leveistä ruutulehdistä ja pienestä punakeltakantisesta muistilehtiöstä, jonka kannessa lukee pölkkykirjaimin "PIIPPOLA" ja jonka etukannen kääntöpuolella on numeroita. Loppusivuilla on shakkipelejä ja takakannessa pölkkykirjaimin "HAANPÄÄ" sekä nuoli kuvioon, joka on joko aurinko tai "ripsipiirakka". Dokumentti sisältää Haanpään päiväkirjaa ja novellien käsikirjoituksia. Päiväkirja kuvaa Haanpään kotiuttamisvaiheita ajalta 10.3.-19.4.1940 sekä viinanhakumatkaa Iisalmeen 16.4.1941, kun Oulun Alko oli markkinoiden takia suljettu. Laajuus kuusi sivua Kirjoituspaikka ja -aika 26.8.1940 ja Iisalmi 16.4.1941 Päiväkirja on julkaistu teoksessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2016). Ensimmäisen sivun yläreunassa on sitaatti Samuli Paulaharjun teoksesta Ruijan suomalaisia: "Jumala on luonut nämäkin maat, vaikka ne onkin rumat". Sitaatti pohjustaa novellia Ruijaan, jossa 13-vuotias täysorpo Soron Jussi tuntee olonsa huutotalossa kurjaksi tylyn kohtelun takia. Kun Jussi on hakkaamassa koivuhalkoja pakkasessa, ohi hiihtävä mieskaravaani houkuttelee hänet mukaansa Ruijaan, leveän leivän ääreen ja merikalan pyyntiin. Jussi jää Ruijaan ja pyytää siellä merikalaa seitsemänkymmentä vuotta. Laajuus 16 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 21.2.1941 Ilmestynyt ensimmäisen kerran julkaisussa Kevätmyrsky (1941). Sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Joutavan jäljillä on tarina Mäen ökytalon pojasta Sampasta. Hän tulee kateelliseksi nähdessään Amerikasta palanneen Takalon Antin, joka on rikastunut rapakon takana. Samppa päättää itsekin lähteä yrittämään onneaan. Perillä hän kauhistelee New Yorkin vilinää, mutta vielä enemmän kaivosmiesten työoloja. Samppa päättää lähteä takaisin Suomeen, mutta matkarahat eivät riitä perille asti. Samppa joutuu tarpomaan kotiin syysloskaisia teitä toistasataa kilometriä. Aamulla herätessään uuninpankolta hän toteaa, että "terveisiä joutavan jälijiltä". Dokumentissa novellin otsikko on Mäen Sampan matka tahi joutavan jäljillä. Laajuus 16 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 28.2.1941 Julkaistu nimellä Joutavan jäljillä ensimmäisen kerran julkaisussa Seura (23/1941). Sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Arkisotaa-novelli kuvaa talvisodan hirmupakkasia, vartiomiesten ahdinkoa ja venäläisten yllätyshyökkäystä. Tämä Korpisodan aihepiiriin liittyvä, myöhemmin kirjoitettu irrallinen teksti on mahdollisesti tarkoitettu julkaistavaksi jossakin lehdessä. Laajuus 7 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 23.4.1941 Novellia ei ole julkaistu Myöhemmin nimetyssä novellissa Rouva Aalholm sairastaa pappi yrittää saada kuolemansairaan kauppiaan testamenttaamaan omaisuutensa kirkolle. Kauppias kuitenkin parantuu ja testamenttaa varansa rautatien rakentamista varten. Vihkossa novellilla ei ole otsikkoa. Laajuus 19 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 17.5.1941 Novelli on julkaistu vasta Haanpään kuoleman jälkeen Kootuissa teoksissa (Otava 1956), sisältyy teokseen Kootut teokset 8 (Otava 1989). Novellissa Haudalla kertoja näkee sankarivainajien hautarivissä Sorrin Lekon ristin. Kertoja muistelee Lekon kertomuksia ja sotasankaruutta. Leko on kutien loputtua hakannut venäläisiä hengiltä paljain nyrkein. Kotouttamisen jälkeen Leko on kuollut keuhkotautiin, mutta hän kuitenkin päätyi itse kaivamaansa sankarihautaan. Tekstillä ei ole otsikkoa, Esko Viirret [EV] on tekstannut sen nimeksi "Haudalla". Tekstissä on elementtejä Haanpään omista kokemuksista, muun muassa Lekon repliikki, jonka mukaan sankarivainajien haudat olisi kannattanut kaivattaa jo syksyllä, sulan maan aikaan, kun kuitenkin tiedettiin sodan tulevan. Haanpää on kirjoittanut päiväkirjamerkinnässään 12.4.1940 seuraavasti: "Tuntematon sotamies" roudan jyystämiseen työlästyen: "olisivat kaivaneet nämäkin jo syksyllä: tiesihän sen, että niitä tarvitaan." (Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954, Into 2016) Laajuus 8 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 21.5.1941 Julkaistu ensimmäisen kerran julkaisussa Työväen kalenteri (1942) sekä teoksissa Nykyaikaa (Otava 1942) ja Kootut teokset 6 (Otava 1989).