Keitele
valokuvat
Paananen, Wellamo
Savolan veneranta. Taustalla Herrainsaari ja Viholansaari.
Paananen, Vellamo
Keiteleen kunnankirjasto
Savon Jääkäri : kolmi-näytöksinen näytelmä
näytelmät
kirjailijat
Hämeenlinna
Theodolinda Hahnssonin kirjoittama näytelmä Savon Jääkäri ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1877 J. A. Hahnssonin kustantamana. Se julkaistiin myös kokoelmassa Kotikuusen kuiskehia vuonna 1884.
Hahnsson, Theodolinda
Julkaistu kirjana: J. A. Hahnsson, Helsinki, 1877. http://www.gutenberg.org/etext/17900
Kansalliskirjasto
Savon työlaitoksen kertomus toiminta-ajalta 29.10.28 - 31.12.29
Savo
Pohjois-Karjala
työlaitokset
historia
1920-luku
Mäntyharjulla sijainneen Savon työlaitoksen vuosikertomus perustamisvuodesta 1928 vuoden 1929 loppuun.
Joensuun pääkirjaston maakuntakokoelma – PKKO 33.5805 SAV
Savon työlaitoksen toimintakertomus v. 1930
1930-luku
Mäntyharjulla sijainneen Savon työlaitoksen vuosikertomus vuodelta 1930
Savon työlaitoksen toimintakertomus v. 1931
Mäntyharjulla sijainneen Savon työlaitoksen vuosikertomus vuodelta 1931
Savon työlaitoksen toimintakertomus v. 1932
Mäntyharjulla sijainneen Savon työlaitoksen vuosikertomus vuodelta 1932
Savon työlaitoksen toimintakertomus v. 1933
Mäntyharjulla sijainneen Savon työlaitoksen vuosikertomus vuodelta 1933.
Savon työlaitoksen toimintakertomus v. 1934
Mäntyharjulla sijainneen Savon työlaitoksen vuosikertomus vuodelta 1934.
Savonkadun ja Pohjolankadun risteys vuonna 1939
Iisalmi
Iisalmen kaupunginkirjasto
Savonkatu 30. Kiinteistöä kutsuttiin Dollari-Hiltusen taloksi
asuinrakennukset
Dollari-Hiltunen
Korvanen
Pihtijoki
Sodankylä
Mutenia
Pyhäselmi
Silmävaara
Lukkari, Sylve
Törmänen, Manu
Alakorva, Eemeli
savotat
metsätyöt
kämpät
Pula-aikana Inarissa ei ollut savottatyömaita, joten Törmäsen miehet Eenok Niemelä, Sylve Lukkari ja Manu Törmänen lähtivät savottahommiin Sodankylän Pihtijoelle. Kämppäolot olivat alkeelliset eikä ruokakaan ollut kovin monimutkaista. Pääasiallista ravintoa oli läski ja poronliha. Saunominen ja asiointi tapahtui kymmenien kilometrien päässä sijaitsevassa ruukinpirtissä. Kuvassa Enok Niemelä vuonna 1926 "nuoren liivin aikana".
Niemelä, Mikko Enok
Luostarinen, Usko
Savotoilla tehtiin töitä ja vapaa-aikana pelattiin korttia
Ruukinpirtti
Kessi
Peltonen, Eelis
Peltonen, Uuno
Karisaari, Felix (Henrik Felix)
Mutenia, Frans Toivo (Franssu)
Sarre, Matti Antinpoika (Kauppa-Matti)
korttipelit
liipisavotta
sahaus
metsähakkuu
lakot
Armas Peltosen savottamiehen ura alkoi sahurina Vellijärven savotalla 1930-luvun alussa. Seuraavana vuonna työ jatkui Kessissä, josta puut uitettiin keväällä Inarijärveltä Paatsjokea pitkin Norjaan Pasvikin sahalle. Sieltä puut rahdattiin Eurooppaan, etupäässä Englantiin. Savotoilla oli miehiä eri puolilta Lappia: Muoniosta, Torniosta, Tervolasta, Sodankylästä ja jopa Pietarsaaresta saakka. Ensimmäinen savotta oli ns. liipisavotta, jossa liipiveistäjät olivat kaikki ulkopaikkakuntalaisia. Työvälineinä olivat kirveet, justeerit ja pokasahat. Savotoilla saattoi olla kerralla 350-400 hevosta, ja toinen mokoma miehiä. Kessin savotan aikana osa miehistä kortteerasi Kauppa-Matin pirttissä. Ruoantekoa varten taloon oli palkattu kokki, mutta monet söivät omasta pussistaan. Kauppa-Matti oli ahne kortinpeluulle ja iltaisin katsottiin korteilla kuka kuittaa potin. Kortinpeluu oli oikeastaan ainoa harrastus savotoilla ja ahneet ammatipelurit olivat tästä tietoisia. Kerran Kauppa-Matti palasi peluureissulta pelkät alusvaatteet päällään ja siinä rytäkässä oli mennyt myös hänen tyttärensä Inkan uusi peski. Pula-aikana tienestit olivat vähäiset ja monet miehet jäivät kokille "navasta kiinni". Kessin savottojen aikana mentiin yksissä tuumin lakkoon tienestien parantamiseksi ja siinä myös onnistuttiin.
Peltonen, Armas
Soikkonen, Aira
Inari
Kangasniemi, Frans
sota-aika
Inarissa oli ennen sotaa isot savotat. Pula-aikana haettiin töitä Sodankylän puolelta, mutta työvoimaa oli paljon ja töitä oli vaikea löytää. Inari oli 1920-luvulla pieni kylä, vain muutama talo. Tie tehtiin 1924, silloin tuli myös ensimmäinen auto. Talvisodan aikana väki oli evakossa, sodan jälkeen kylä oli poltettu. Järvessä oli kuitenkin hyvin kalaa.
Nikula, Onni Armas
Rensujeff, Kaija
Lehtonen, Kalle
ruokatalous
Villinä talvena lakkolaiset polttivat yhtäaikaa kaksi sunaa. Toinen palo Tsarmijärvellä ja toinen Kirakkavuonossa. Lakkolaisten tarkoituksena oli saada palkankorotusta. Tsarmijärven savotalla hakattiin jopa 450 000 tukkia. Ruokapuoli oli melko yksipuolista, sillä savotalla ei ollut kokkia.Savotoilla syötiin pääasiassa läskiä ja poronlihaa. Savotan ruokahuollosta vastasi isäntä Lehtinen, jonka toimittamat perunavarastot piti saada turvaan saunapaloista.
Katajamaa, Aukusti
Mansikka-Aho, Vilho
tulisijat
Honkajoki
Savuhormipellin avausmekanismi (1_140 Honkajoki). Puusta ja narusta rakennettu katonrajassa oleva mekanismi, jolla avataan ja suljetaan savuhormin pelti. Liittyy ehkä kuvaan 1_139. Kuvasta ei tarkempia tietoja.
Honkajoen kunnankirjasto
Kopiointivapaa. Lupa kuvan kaupalliseen käyttöön pyydettävä Honkajoen Kotiseutuyhdistys ry:ltä. Lähde mainittava lainattaessa.
taiteilijakirjat
Teos on taiteilijakirja. Teos on rengaskirja. Piirroksia nuoren pojan elämästä. Signeerattu uniikkikappale AP.
Palombi, Colin
Rikhardinkadun kirjasto
Vapaasti käytettävissä, lähde mainittava. Lupa kysyttävä kaupalliseen käyttöön. Valokuva: Chris Gurney.
rakennukset
kivirakennukset
huvilat
arkkitehtuuri
jugend
Schmausserin huvila
Schmausser, J. F.
Arkkitehti Henrik Reinhold Helin piirsi Hämeenlinnaan noin 20 rakennusta yksin tai työryhmässä. Neljää lukuun ottamatta ne kaikki on purettu. Yksi Helinin säilyneistä rakennuksista on oluttehtailija Schmausserin kivinen yksityishuvila, jonka Helin suunnitteli yhdessä arkkitehti Alfred Caweenin kanssa. Huvilarakennus Vanajaveden rannassa edustaa tyylillisesti kansainvälistä jugendia ja onkin ainoa tyylipuhdas jugendrakennus Hämeenlinnassa. Huvilaa pidetään kokonaistaideteoksena. Rakennuksen lounaisnurkassa on kupolipäinen torni, jonka alla olevan erkkerin ikkunoista saattoi ihailla järvimaisemaa. Luoteisnurkassa on kulmaparveke. Rakennuksessa oli alun perin paljon ulokkeita. Sisäovien yläpeileissä on lehtikuvioita ja perhosensiipikuvio. Huoneita erottavat toisistaan erimuotoiset kaaret ja ovienkin suuaukot ovat paraabelin muotoiset. Talo on ollut sekä asuntona että teollisuuslaitosten aputilana. Ulokkeita on poistettu ja ikkunoita suurennettu. Vuonna 1977 kaupunki osti huvilan ja entisöi sen kaupunginteatterin käyttöön. Läheisestä varastosta tehtiin teatteri ja huvilasta teatterin sosiaalitila, joka liittyi teatteriin lasikäytävällä. Entiselleen rakennusta ei voitu saada, sillä mm. uunit puuttuivat, mutta huonejärjestys palautettiin entiselleen. Teatterirakennus huvilan vierestä purettiin vuonna 2010. Schmausserin huvila kunnostettiin asuinkäyttöön.
Helin, Henrik Reinhold
Hämeenlinnan kaupunginkirjasto
Caween, Alfred
Teos on taiteilijakirja. Mustassa pahvikotelossa vihkonen, joka sisältää saksankielisiä runoja sekä kuvituksena lino-tekniikalla riisipaperiarkeille painettuja puupiirroksia. Mukana kuvitettu esittelyvihkonen. Teos kuuluu 20-osaiseen sarjaan 'Schnee'. Lyijykynällä signeerattu uniikkikappale.
Kreiser, Constanze
författare
näytelmäkirjailijat
dramatiker
saksalaiset
tyskar
1700-luku
1700-talet
1800-luku
1800-talet
näyttelijät
skådespelare
Kirjailija, jonka huvinäytelmän Der Vetter in Lissabon ruotsinkielinen käännös Kusin i Lissabon kuuluu Lukukirjaston kokoelmaan. Friedrich Ludwig Schröderin äiti oli aikansa kuuluisimpia näyttelijöitä ja avioitui näyttelijä Konrad Ernst Ackermannin kanssa vuonna 1749. Perhe liittyi kiertävään teatteriseurueeseen, joka kiersi mm. Kuurinmaalla, Preussissa ja Puolassa. Friedrich Ludwig näytteli lapsirooleja, mutta ei tullut toimeen isäpuolensa kanssa ja jäi pois seurueesta vuonna 1756. Kolme vuotta myöhemmin hän kuitenkin palasi seurueeseen ja ryhtyi kouluttamaan itseään näyttelijäksi ja tanssijaksi. Vuonna 1764 hän esiintyi Ackermannin seurueessa Hampurissa ensin komediarooleissa ja vähitellen myös vakavissa rooleissa. Hän alkoi myös kirjoittaa näytelmiä, joista ensimmäinen oli huvinäytelmä Der Arglistige. Schröderillä oli suuri merkitys saksalaisen teatterin kehityksessä. Hän toi ensimmäisenä Shakespearen näytelmiä saksalaiselle näyttämölle, ja hänen suurimpia roolejaan olivat juuri kuningas Lear ja Hamlet. Schröder kuului vapaamuurareihin ja perusti näyttelijöille oman loosin nimeltä "Elise zum warmen Herzen". Hän myös kokosi teoksen, joka käsittelee vapaamuurareiden historiaa (Materialien zur Geschichte der Freimaurerei seit ihrer Entstehung bis 1723).
Scondia illustrata, tomus x : seu chronologia de rebus venedarum…
Pohjoismaat
Scondia illustrata, 14-osainen Ruotsin historia, on Johannes Messeniuksen (n. 1579–1636) pääteos, jonka hän kirjoitti Kajaanin linnan vankeudessa: häntä syytettiin vehkeilystä katolisten kanssa. Teoksen kymmenennessä kirjassa tarkastellaan pohjoisten vendien eli suomalaisten, liiviläisten ja kuurilaisten vaiheita esihistoriallisista ajoista 1600-luvulle saakka. Kirjan esipuhe on päivätty 1.1.1636, juuri vankeudesta vapautumisen kynnyksellä. Messenius kuoli kuitenkin jo samana vuonna, ja Scondia julkaistiin vasta vuosina 1700–1705.
Messenius, Johannes
Oulun kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto
Teos on taiteilijakirja. Sivuilla piirroksia ja liimattuja valokopiota. Kollasiteknikka. Sivut niitattu yhteen. Tehty 100 kappaletta, jokainen teos on erilainen.
Kawai, Misaki
Se assuu Toejoe rannal - Ulvilan Toejoen taajaväkinen yhdyskunta vuoteen 1941
Pori
paikallishistoriat
Pori -- Toejoki
Tokila, Heikki
Kehitys
Tämän julkaisun yhteydessä on pyritty hankkimaan tarvittavat luvat kaikilta oikeudenhaltijoilta. Kaikissa tapauksissa se ei kuitenkaan ole ollut mahdollista. Jos joku katsoo oikeuttaan loukatun, pyydämme ottamaan yhteyttä julkaisijaan asian selvittämistä varten.
novellit
opiskelijaelämä
opiskelijat
Helsinki
Novellissa kuvataan helsinkiläistä opiskelijaelämää ja muistellaan taakse jäänyttä nuoruutta.
Leino, Kasimir
Kajaanin kaupunginkirjasto - Kainuun maakuntakirjasto
Se suuri kalansaalis : vanhoista kansantavoista ja uskomuksista kirjoitettu näytelmä
Pyhäjoki (kunta)
kansantavat
Moisala, Alma
Pyhäjoen kirjasto
Seascape stories : about the dream to be somewhere else
Teos on taiteilijakirja. Teos on ulkoasultaan haitarikirja. Meriaiheisia valokuvia ja otteita lokikirjasta, teksti englanniksi, ruotsiksi ja suomeksi.
Jokiranta, Rita
Teos on taiteilijakirja. Mustassa kotelossa Pontus Carlen kuusi litografiaa (painanut Michael Cassé, Pariisi) sekä Maximilian Barckin irtolehdille painettu essee: Die Bild(er)-Welt(en) des Pontus Carle oder Die Souveräne Einsamkeit des Nordlichtes. Kannessa tekijöiden nimet näin: Maximilian Barck, Pontus Carle. Painos 25 numeroitua kappaletta. - Tekijöiden signeeraama.
Carle, Pontus
Barck, Maximilian
Teos on taiteilijakirja. Haitarikirja, jonka sivut on liitetty yhteen tikkaamalla ompelukoneella valkoisella langalla, lankojen päät näkyvissä. Teoksen inspiraationa Liz Cashdanin Islannin maisemia käsittelevät runot. Teos on tehty Abaca-kuitupaperista, sivuilla laavapurkauksen värisiä kuvia ja mustia tekstejä. Uniikki kappale, tekijän signeeraama.
Hodson, Pat
Teos on taiteilijakirja. Teos on kotelon sisällä, harmaa kansi. - Vesiväripuupiirroksia kirjana. Šeherazade on puupiirrostekniikalla käsinpainettu ja käsinsidottu kirja. Teoksen nimi viittaa Tuhannen ja yhden yön kertojaan ja liittyy itämaiseen tarinaperinteeseen, missä jokainen kertomus sisältää vihjeen seuraavaan kertomukseen. Kirjassa ei ole sanoja, eikä se ole sarjakuva. Lukusuuntaakin voi vaihdella. (Liisa Louhio). Numeroitu painos (2/5).
Louhio, Liisa
Seitsemän miehen saappaat. Käsikirjoitusluonnos vuodelta 1944
pohjoispohjalainen kaunokirjallisuus
romaanit
veijariromaanit
jatkosota
huumori
Digitoidussa dokumentissa on kahdeksan liuskaa konekirjoitettua tekstiä, jossa on runsaasti muutoksia. Kyseessä lienee ensimmäinen käsikirjoitusluonnos romaaniin Yhdeksän miehen saappaat. Lisäksi on ruutulehtiöön kirjoitetut kolme sivua tekstiä, joiden otsikko on "Seitsemän miehen saappaat (juttu jatkuu)", mikä oli romaanin alkuperäinen nimi. Konekirjoitetun tekstin otsikko on "Korpraali Isolintu saa joululahjan". Korpraali Isolintu tapaa lomallaan kadulla talvisodan aikaisen esimiehensä, kapteeni Nenäsen; mennään kapakkaan ja juopotellaan, kunnes portieeri heittää Isolinnun ulos. Tämä alkaa vihellellä kettupuuhkaisen naisen perään, poliisi aikoo pidättää Isolinnun, mutta varakas vanhempi nainen, kauppias ja talonomistaja, pelastaa korpraalin kotiinsa ja tarjoaa tälle vieraanvaraisuutta ilman seksuaalisia pyyteitä, pelkästä myötätunnosta maanpuolustajaa ja sotivaa armeijaa kohtaan. Ikäero ja yhteiskunnallinen asema alkavat muutaman päivän päästä vierastuttaa Isolintua, joka loman loppuessa tuntee helpotusta. Viimeisellä liuskalla on kirjailijan allekirjoitus, juttu on siis tarkoitettu johonkin lehteen. Tekstissä useita käsinkirjoitettuja lisäyksiä. Isolinnun nimi on korjattu käsin Korpiksi, muutaman kerran nimenvaihdos on unohtunut. Romaanissa tapahtuma-aika on muuttunut joulusta pääsiäiseksi. Korpraali Isolintu esiintyy julkaistussa romaanissa vain ohimennen, hänestä on muutamia novelleja teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989). Dokumentin lopun käsinkirjoitetussa osassa kerrotaan Kasperi Ahvenesta ja hänen lomastaan tiettömän taipaleen takana olevassa korpimökissään: "Loma loppui ja vain Mari kuusine tekemineen jäi asumaan Lapukan tantereita ja harmaata ja mustaa saunaa". Poltetun maan taktiikan mukaisesti Lapukan muut rakennukset on poltettu. Juttu katkeaa kesken lauseen. Laajuus yksitoista sivua Romaani Yhdeksän miehen saappaat on ilmestynyt ensimmäisen kerran vuonna 1945 (Otava). Sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989).
Haanpää, Pentti
Siikalatvan kirjasto
Aineiston julkaisemiseen muualla on pyydettävä lupa Pentti Haanpään tekijänoikeuksien omistajalta.
Seitsemän miehen saappaat. Osa käsikirjoituksesta helmi-toukokuu 1944 Päiväkirjaa helmi-maaliskuu 1944
päiväkirjat
petos
sotakirjallisuus
ironia
Digitoitu dokumentti ruskeanharmahtavakantinen keskikokoinen muistilehtiö, joka sisältää kosmos- ja punakynällä kirjoitettua Yhdeksän miehen saappaat -romaanin ideointia ja romaanin alkua ja tämän jälkeen Haanpään päiväkirjaa. Venäläisten lisääntyneen toimeliaisuuden takia kenttähevossairaala oli siirretty Lonkasta Suomen puolelle Suomussalmen Juntusrantaan. On luontevaa, että itse sairaalan rättimikkona ollut Haanpää kiinnitti huomionsa jalkarätteihin, sukkiin ja saappaisiin nähdessään niitä joka päivä varastossaan. Tästä hän sai loistavan idean miestä vaihtavista saappaista. Alkuaan romaani oli Seitsemän miehen saappaat, mutta Haanpää lisäsi myöhemmin kaksi miestä välttääkseen mielleyhtymät Aleksis Kiven Seitsemään Veljekseen. Vääpeli Pessari vaihtui myöhemmin Soroksi, koska upseeriksi muuntautuminen perustui tositapaukseen, Haanpään kaverin, pyhäntäläisen Pessarin talon isännän Väinö Luttisen tempaukseen. Vihkossa on romaanin alkua 19 sivua. Jonkin verran muutaman rivin ja sanan ylipyyhkimisiä. Jakso päättyy sanoihin: "Myyjä onnitteli". Tekstissä kuvataan sitä, kun upouusi saapaspari roikkuu varaston orrella, kunnes vääpeli Pessari tulee tuttavansa, varastokersantti Pensaan kanssa ottaen haltuunsa jalkineet. Miehet menevät kapakkaan ja juopottelevat, jolloin Pensas muistaa jostakin lukeneensa Pessarin saaneen ylennyksen vänrikiksi. Kirjetuttavansa Katariinan luo lomalle lähdössä oleva Pessari näkee kaupan ikkunassa upseerin arvomerkkejä ja ostaa vänrikin tähdet uusiin kauluslaattoihin. Laajuus 23 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Juntusranta 18.-21.2.1944, Sairaala 5.5.1944 Romaani Yhdeksän miehen saappaat on ilmestynyt vuonna 1945 (Otava). Päiväkirjamerkinnässä 21.2.1944 on ironinen toteamus otsikon "Sodan syyt" jälkeen. Saksalaisia oli majoittunut sairaalan kankaalle ja aseveljet olivat vieneet suomalaisilta pöydän ja penkin. Juho Kankaan kommentti tähän oli, että "siksi ne saksalaiset ovat tämän sodan aloittaneetkin, että saisivat oikein haluksestaan varastaa." Tämä merkintä on julkaistu Matti Salmisen toimittamassa teoksessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2016). Päiväkirjamerkinnät 16.-27.3.1944 on kirjoitettu lehtiö käännettynä toisin päin. Näiden jälkeen on vielä kolme sivua varaston varus- ja tavarakirjanpitoa. Laajuus 6 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Juntusranta 21.2.1944, Sairaala 16.-27.3.1944
Seitsemän miehen saappaat. Osa käsikirjoituksesta lokakuu 1944 Päiväkirjaa syyskuu 1944
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu lyijykynällä ja sinisellä kosmoskynällä pieneen ruutulehtiöön, jossa on vaalean kellertävänruskeat kannet. Dokumentti sisältää osia Yhdeksän miehen saappaat -teoksen käsikirjoituksesta sekä Haanpään päiväkirjaa vuodelta 1944. Käsikirjoituksen välissä on yhdellä sivulla ylösalaisin Viertola [sotamies?] -nimisen henkilön varusteluettelo. Käsikirjoitusteksti jatkuu dokumentin lopussa kahden sivun verran. Korpraali Isolintu korjaa sotamies Ahvenen saappaat, ja aikoo myydä ne Berliinin torilla saksalaisille viinaa vastaan. Tekstin otsikko on "Seitsemän miehen saappaat (juttu jatkuu)". Kertomus jatkuu Isolinnun tarinana, kuinka hänen pyykkärirakastajattarellaan näkö on heikko, mutta hajuaisti vahva. Laajuus 2 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 13.10.1944 Yhdeksän miehen saappaat ilmestynyt 1945 (Otava) ja sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Työvelvollinen Norppa tulee suutarinverstaaseen ja ottaa saappaat haltuunsa Isolinnun estelyistä huolimatta. Norppa on kieltäytynyt ylittämästä itärajaa jatkosodan alettua ja tämän takia joutunut vankilaan ja kuokkimaan suota. Työvelvollisena hän on rakentamassa luterilaista kirkkoa Itä-Karjalassa. Norppa kritisoi Suur-Suomi-vouhotusta ja yleensäkin sotaa. Työvelvollisena hän kuitenkin tuntee tyytyväisyyttä siitä, että kaiken tuhoamisen keskellä hän edes itse rakentaa jotain. Laajuus 14 + 15 sivua, välissä tekstiä Jaaran pelihimosta. 15 sivun tekstin alussa merkintä: "(juttu edemmäs)". Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 13.-14.10.1944 ja 16.10.1944 Yhdeksän miehen saappaat ilmestynyt 1945 (Otava) ja sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Sotamies Nokkanen käy linjojen takana olevassa korsussa, niin sanotussa Pelihelvetissä, jossa pokeri ja ventti ovat käynnissä yötä päivää. Peli-Jaaraa riivaa sammumaton, paholaismainen pelihimo. Osan otsikko on "Pelaaja". Laajuus 20 sivua Kirjoituspaikka ja aika Piippola 14.10.1944 Yhdeksän miehen saappaat ilmestynyt 1945 (Otava) ja sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Ylösalaisin oleva päiväkirja ajalta 8.-30.9.1944 alkaa siitä, että on tullut määräys seuraavana päivänä marssia Kannaksen Rautjärvelle. Matkaan lähtevät eläinlääkintäkapteeni Yrjö Kokko, kahdeksan miestä ja yksi lotta aikeena perustaa kenttähevossairaala (S Hev Kp. 3). Viimeinen merkintä saapumisesta 30.9.1944 Toppilan asemalle. Laajuus 10 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Rautjärvi 8.9.1944, Oulu (Toppila) 30.9.1944
Seitsemän miehen saappaat. Osa käsikirjoituksesta lokakuu 1944
Digitoitu dokumentti on kellertäväkantinen keskikokoinen lehtiö, joka on kirjoitettu kosmoskynällä. Se sisältää kuusi episodia romaanista Yhdeksän miehen saappaat. Kirjoituksen otsikko on "Seitsemän miehen saappaat (juttu jatkuu)". Tämä oli kokoelmaromaanin alkuperäinen nimi ja idea, mutta Haanpää luopui siitä välttääkseen yhdistämisen Kiven Seitsemään veljekseen. Lehtiön kellertävän takakannen kääntöpuolella on allekkain saappaiden isäntien nimet: Soro, Jopperi, Nirva, Ahven, Norppa, Korppi, Nokkanen, Jaara, Lehto. Käsikirjoituksessa on lopullisesta versiosta poistettu, kustantajan liian provokatiivisena pitämä kappale, joka on aitoa sotilasperinnettä. Lehto huomasi härkävaunun seinästä liitukirjoituksen "Risto Ryti ja Olympia-orkesteri soittavat jenkan Kusessa ollaan, sävel Ryti, sanat Ryti. Väinö Lehto sanoi, että se oli mitä melkoinen laulu. Se tuntui lähteneen sydämen pohjasta." Työvelvollinen Norppa on kieltäytynyt jatkosodan alussa ylittämästä vanhaa rajaa, koska on heimosotien aikana ollut jo toisella puolen ja saanut sieltä äkkilähdön. Norppa on joutunut suonkuokintaan ja Itä-Karjalaan rakentamaan kirkkoa. Norppa epäilee suuryhtiöiden eniten hyötyvän miehityksestä, Syvärillä olemisesta, muutenkin koko homma on varmaan väliaikaista. Norppa luo seksisuhteen naiseen, pääsee lomalle, ja vaihtaa lopulta saappaita korpraali Korpin kanssa ryyppyä vastaan. Laajuus 24 sivua. Alkaa kohdasta: "Hän piti puutyöstä. Niinkuin tikka, sanoi hän". Sivuilla 9-10 pyyhitty 10 riviä, muuallakin virkkeen mittaisia poistoja. Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 17.10.1944 Korppi lähtee kelirikkoaikana kohti erämaatukikohtaansa, tapaa siellä kersanttiveljensä, Paja-Vatulan ja Lipottimen. Episodista puuttuu tämän pääsiäisenvietto rouva Risun luona, joka on mukana lopullisessa versiossa. Laajuus yhdeksän sivua. Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 19.10.1944 Luutnantti Purnu saa jälleen pelikaverin ja tilaa Korpille uudet saappaat, vanhat lähtevät korjaukseen. Laajuus kaksi sivua Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 19.10.1944 Saappaat makaavat pitkään jalkinekasassa, josta ne varusvaraston kautta päätyvät sotamies Nokkaselle. Rintamalla Nokkanen vaihtaa saappaat patologisen pelurin, Peli-Jaaran kanssa. Tekstistä puuttuu Nokkasen joulukokemus entisen rakastettunsa kanssa, joka on mukana lopullisessa versiossa, siihen vain viitataan tässä. Laajuus kuusi ja yhdeksän sivua. Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 20-21.10.1944 Jaara pelaa Pelihelvetti-nimisessä korsussa yötä päivää ja lopettaa vain, jos häviää rahansa. Jaara kirjoittaa vaimolleen, että tämä lähettäisi rahaa myytyään hevosen. Pelit viimein loppuvat, kun Suomen armeija vetäytyy Aunuksesta. Jaara hylkää saappaat ja palaa Suomeen avojaloin (vertaus sodan hävinneestä Suomesta). Laajuus neljä, viisitoista ja kahdeksan sivua. Kirjoituspaikkaa ja -aikaa ei mainita, oletettavasti Piippola 23-24.10.1944 Lehto löytää hylätyt saappaat, matkaa junalla pohjoiseen. Asemalla sotamies Ahven tunnistaa vanhat saappaansa. Laajuus 18 sivua, päättyy lehtiön loppuessa Ahvenen sanoihin: "Ja muutenkin niitä on aika leikannut..." Kirjoituspaikka ja -aika Piippola 25.10.1944 Julkaistu teoksessa Yhdeksän miehen saappaat (Otava 1945). Sisältyvät teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989).
Aineiston julkaisemiseen on pyydettävä lupa Pentti Haanpään tekijänoikeuksien omistajalta.
Seitsemän miehen saappaat. Osa käsikirjoituksesta touko-kesäkuu 1944 Päiväkirjaa kesäkuu 1944
aseveljeys
kaukopartiot
kotiinpaluu
Digitoitu dokumentti on kapea pienikokoinen, vaaleankellertäväkantinen ruutuvihko. Takakannen kääntösivulla on merkintä " N. Pulkkinen, Myllymäki, Taipale". Vihko sisältää osia Yhdeksän miehen saappaat -teoksen käsikirjoituksesta ja sota-ajan sotapäiväkirjaa. Yhdeksän miehen saappaat on ilmestynyt vuonna 1945 (Otava), sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Ensimmäisessä käsikirjoitusotteessa luutnantti Jopperi on lomalla maalaistalossa, johon hänen äitinsä on evakuoitu. Jopperi ihastuu eroottisesti serkkuunsa Hannaan, mitä äiti katsoo hiukan huolissaan. Äitiä huolestutti säätyero, hänen poikansa oli kansakoulunopettaja ja sukujuuriltaan säätyläistöä. Varakkaan talon tytärkin on leskirouvan silmissä alempaa säätyä. Tekstin otsikko on "Seitsemän miehen saappaat (juttu jatkuu)". Laajuus kuusi sivua Kirjoituspaikka ja -aika Juntusranta 19.5.1944 Toisessa otteessa luutnantti Jopperi palaa yksikköönsä, jossa kapteeni kertoilee hyökkäysvaiheen taisteluista. Kapteeni arvostaa liikkuvan sodankäynnin jälkeen asemasodan rauhallisuutta, mutta Jopperi ilmoittautuu kaukopartioon ja tekee useita retkiä linjojen taakse. Kevättalvella 1942 luutnantti ei enää palaa retkeltään ja saappaat jäävät pölyttymään sängyn alle. Tämä kohta on ainoa kerta, kun Haanpää personifioi saappaat: "Mutta ehkä hyvinkin voivat seurata huokosillaan isäntänsä kotielämää". Laajuus 11 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Juntusranta 20.5.1944 Kolmannessa katkelmassa kersantti Nirva vaatii toiselta kersantilta, Lintuselta, saappaita omien risojensa tilalle ja saakin kadonneen luutnantti Jopperin saappaat. Nirva muistelee elämäänsä ennen sotaa. Hänen luottamuksensa saksalaisten salamasotaan ja sotamenestykseen on romahtanut ja Nirva kaipaa kotiin peltojen kevättöihin. Teksti on kirjoitettu saman päivän aikana kahteen otteeseen. Laajuus 19 ja 6 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Juntusranta 25.5.1944 Neljännessä katkelmassa kersantti Nirva ja muu huoltokylä herää tuliaseiden ääniin, kun venäläinen sissiosasto hyökkää kahdelta suunnalta. Taistelun jälkeen Nirva lähtee katsastamaan kaatuneiden vihollisten varusteita, mutta haavoittunut vihollissotilas ampuu häntä. Nirva haavoittuu vakavasti ja kuolee sairaskuljetuksen aikana. Kenttäsairaalassa sotamies Ahven takavarikoi Nirvan saappaat. Teksti on kirjoitettu saman päivän aikana kahteen otteeseen. Laajuus 14 ja 5 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Juntusranta 31.5.1944 Viidennessä episodissa sotamies Ahven anoo lääkintäkapteeni Kolalta lomaa muuttaakseen perheensä takaisin erämaamökkiin Lapukkaan. Ahven lähtee poikansa kanssa viemään kahta lehmäänsä Lapukkaan. Teksti on kirjoitettu kolmeen otteeseen, näistä 7.6.1944 kirjoitetussa jaksossa on seitsemän rivin ylipyyhitty jakso, joka on palautettu julkaistuun versioon. 16.5.1944 kirjoitetussa jaksossa on 14 rivin lisäys. Laajuus 15 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Juntusranta 1.6.1944, 7.6.1944, 16.6.1944 Haanpään päiväkirjaa otsikoilla Tilinteko ja Juhannusaattona. Haanpää oli juovuspäissään tapellut ja mietti masentuneena parannuksen mahdollisuuksia. Haanpää myös valittaa, etteivät saapasjutut ota jatkuakseen ja pelkää pommituksia ja aavistelee muutosta sodankäynnissä jopa syrjäisessä Juntusrannassa, jonne kenttäsairaala on siirretty. Laajuus neljä sivua Kirjoituspaikka ja -aika Juntusranta 7.6.1944, 18.6.1944, 23.6.1944 Julkaistu kokoelmassa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2016).
Seitsemän miehen saappaat. Osa käsikirjoituksesta toukokuu 1944
Digitoitu dokumentti on kellertäväkantinen keskikoinen ruutulehtiö, joka on kirjoitettu lyijykynällä. Se sisältää kaksi episodia romaanista Yhdeksän miehen saappaat. Otsikko lehtiön alussa on Seitsemän miehet saappaat (juttu jatkuu). Vääpeli Soro on kuuullut kersantti Pensaalta saaneensa ylennyksen vänrikiksi. Soro ei tarkista asiaa, vaan ostaa natsat, koska on menossa lomalle tutustumaan kirjeenvaihtoystäväänsä, rouva Katariina Puhtiin. Kun Soro tapaa naisen tämän talossa, hän saa selville kirjeenvaihtoharrastuksen laajuuden; sängyn alta nousee toinenkin sotilas. Soron into lopahtaa ja hän matkaa kotitilalleen lomille ja sieltä takaisin yksikköönsä. Kaupungissa hakiessaan yksikön palkkarahat Soro alkaa juopotella. Myöhemmin myös natsapetos paljastuu, ja Soro saa komennuksen toiseen yksikköön. Matkalla sinne hän tapaa luutnantti Jopperin, ja miehet vaihtavat saappaita. Soron nimi oli alussa Pessari. Henkilöhahmon mallina oli Pessarin tilan isäntä Heikki Luttinen Pyhännältä. Haanpää muuttaa nimen Soroksi ollakseen viittaamatta liian läheltä ystävänsä sodanaikaiseen seikkailuun. Jakso alkaa siitä, kun Pessari kiinnittää hotellissa vänrikin ruusukkeet kauluslaattoihinsa. Kirjoituspaikka ja -aika 9.5.1944 (3 ja 39 sivua), 11.5.1944 (viisi sivua), 13.5.1944 (20 sivua). Kaikissa merkitty kirjoituspaikaksi Sairaala. Lonkan kenttähevossairaala muutti helmikuussa 1944 Lonkasta Juntusrantaan Suomussalmelle. Jopperi on lomareissulla tapaamassa evakoitua äitiään. Hän saa siellä päälleen isännän huonosti istuvat siviilivaatteet, koska omat on putsattava täistä. Juttu katkeaa kohdassa, jossa mainitaan Jopperin seurustelevan (ei eroottisessa mielessä) vaalean serkkunsa kanssa, josta on tullut talon emäntä äitinsä kuoltua välirauhan aikana. Jopperi-episodin keskellä on kolmen sivun teksti "Välimietteitä tästä kirjoituksesta" (Sairaala 16.5.1944). Siinä Haanpää pohtii, millaisia hahmoja käyttää saappaiden miehinä. Tässä vaiheessa suunnitelmissa oli vielä seitsemän miestä. Kirjoituspaikka ja -aika 14.5.1944 (13 sivua), 18.5.1944 (18 sivua). Kaikissa merkitty kirjoituspaikaksi Sairaala. Ilmestyneet teoksessa Yhdeksän miehen saappaat (Otava 1945). Sisältyvät teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989).
Aineiston julkaimiseen muualla on pyydettävä lupa Pentti Haanpään tekijänoikeuksien omistajalta.
Seitsemän miehen saappaat. Osa käsikirjoituksesta vuodelta 1944
Digitoitu dokumentti on punakynällä korjailtua lyijykynätekstiä viivoitetulla lehtiöllä, jossa on 90 sivua. Dokumentti sisältää viisi osaa romaanin Yhdeksän miehen saappaat käsikirjoituksesta. Lehdellä 47 paperi muuttuu kapean ruutupaperilehtiön liuskoiksi (kaksi lehteä eli neljä sivua). Lehdet 49-63 ovat viivoitetussa vihkossa, jotka on kirjoitettu molemmin puolin. Lehdeltä 64 palataan pieneen ruutulehtiöön, jossa otsikko "Paluu". Tämä on Kasperi Ahvenen osiota. Loppu tekstistä on yhdeksällä paperilla. Sivu 72 on taas keskikokoista lehtiöpaperia, siinä on kirjailijan allekirjoitus, eli teksti on aiottu lehdessä julkaistavaksi. Lehdillä 74-79 saapaspari lepää suutarinverstaan nurkassa, kunnes sotasuutari, korpraali Isolintu ottaa saappaat korjattavakseen. Lopussa 10 lehteä samaa keskikokoista lehtiötä. Otsikko "Matti Nokkasen joulu" pyyhitty yli, mutta tämän tarinaa kertomus on. Romaanin yhdeksää kertomusta yhdistävät saapaspari ja jatkosota. Samaa paria käyttää vuorollaan yhdeksän eri sotilasta, josta viimeinen saa ne jalkaansa juuri kun sota päättyy. Sotilaat ovat niin ihmisenä kuin sotilasarvoltaan erilaisia. Vaikka teos ei sisällä suoranaista sodan kuvausta, se rinnastaa saapasparin kohtalon ihmiseen sodassa missä tuleva saattaa olla pelkästään sattuman oikun käsissä. Ensimmäisessä osassa vääpeli Soro ottaa haltuunsa upouudet saappaat varusvaraston naulasta. Soro saa kuulla varuskersantti Pensaalta tämän muistavan hänen tulleen ylennetyksi vänrikiksi, ja niin miehet lähtevät juhlimaan. Soro lähtee lomalle, matkustaa rouva Katariina Puhdin luo, joka on Soron kirjeenvaihtotoveri. Rouvan pistäytyessä soittamaan Soro tapaa kohtalotoverinsa, huoneeseen piiloutuneen alokkaan. Pian Soro kaivaa esiin rouvan kirjanpidon. Tämän sotakirjeenvaihto käsittää toista komppaniaa. Rouvan palattua Soro sanoo hellät jäähyväiset, muttei katkaise kontaktia. Hänen viisaan elämänfilosofiansa mukaisesti on aina hyvä olla suhteita ja yhteyksiä. Soro matkustaa kotiin, joka vaihteeksi sekin maistuu hyvältä. Aikanaan hän saa rangaistuksen ja luopuu upseerisaappaista. Alussa teoksen päähenkilön nimi on Pessari; liuskalta seitsemän lähtien se on muutettu Soroksi. Soron esikuvana oli Haanpään ystävä, pyhäntäläinen Pessarin talon isäntä Heikki Luttinen, joka oli itse muuntautunut upseeriksi sodan aikana. Kirjailija on korrektiussyistä muuttanut nimen. Toisessa osassa Luutnantti Jopperi saa saappaat, käy kotilomalla ja jää palaamatta partioretkeltä. Kolmannessa osassa saappaat saa haltuunsa hevosaliupseeri, kersantti Nirva, joka kaatuu vihollisen hyökkäyksessä tukikohtaan. Neljännessa osassa jalkineet ottaa kaatuneelta haltuunsa sotamies Kasperi Ahven. Palattuaan lomalta hän jättää saappaat varushuoltoon, eikä saa niitä koskaan takaisin. Viidennessa osassa sotamies Matti Nokkanen tapaa nuoruudenrakastettunsa Kaijan, mutta tämän mies tuleekin joululomalle. Viidennnen osan jälkeen teksti jatkuu: "Romaanin alku. Otsikko: Seitsemän miehen saappaat". Laajuus 90 sivua Romaani on ilmestynyt ensimmäisen kerran vuonna 1949 (Otava). Sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (s. 283-337 ja 370-375 Nokkanen) (Otava 1989).
Seitsemän pitäjän kirkko : Paimion Pyhän Jaakobin kirkon vaiheita
Varsinais-Suomi
Paimio
kirkkotaide
kirkkorakennukset
Erip.: Varsinais-Suomen maakuntakirja ; 25.
Lähdeniitty, Arimo
Varsinais-Suomen maakuntaliitto
Lupa kaupalliseen käyttöön pyydettävä tekijältä.
henkilöt
Piippola, Leskelä
Seitsämän Veljeksen näytelmäryhmä Piippolan Leskelässä.
Aineiston julkaisemiseen muualla on pyydettävä lupa Pentti Haanpään seuralta.
auktoriteetti
itsenäistyminen
kapinointi
ristiriidat
suomalaisuus
Kivi, Aleksis
Kirjastot.fi
Teos on taiteilijakirja. Valokuva-albumin muotoon koottu kollaasi taiteilijan sukuhistoriaan liittyvistä valokuvista ja muista dokumenteista. Painos 10 kpl.
Hlebnikova, Vera
Teos on taiteilijakirja. Teksti on tehty japanilaisittain, sisältönä "kriitikon" puhe "taiteilijan" päiväkirjaa hyödyntäen, lisänä "kääntäjän" kommentteja. Ulkoasu jäljittelee japanilaista kirjataidetta. - Käsintehty paperi, lankasidos, aaltopahvikotelo. Rajoitettu painos. - Nimiösivulla mainitut tekijät Karo Tôsen ja Uso Bakkari ovat Kai Niemisen pseudonyymejä.
Nieminen, Kai
Sandberg, Peter
Putkonen, Väiski
navetat
1960-luku
Koutajärvellä Selkämän upea navetta. Pielaveden ja Keiteleen Sanomissa 19.3.1965.
Leikola, Juhani
Keuruun kaupunginkirjasto
Selma ja Oskari Perttilä sekä heidän poikansa
ihmiset
perheet
sukulaiset
lapset
Pukkila -- Kantele
Mattilan talollisten Oskari (Johan Oskar) ja Selma Perttilän (o.s. Mattila) lapset olivat kauppias Mauno Perttilä, tehtailija Vilho Perttilä, kauppias & maanviljelijä Simo Perttilä, rakennusmestari Kauko Perttilä, maanviljelijä Toivo Perttilä ja maanviljelijä Tauno Perttilä. 1. Väritetty kuva on n. vuodelta 1920. Ylärivissä vasemmalta lähtien ovat Hilma Heinonen (o.s. Mattila), Kauko Perttilä, Selma Perttilä, Tauno Perttilä (sylissä), Mauno Perttilä (seisoo takana) ja Oskari Perttilä. Alarivissä vasemmalta ovat Simo, Toivo ja Vilho Perttilä. 2. Selma (1881-1968) ja Oskari Perttilä (1879-1938). 3. Oskari ja Selma Perttilä kuvattu n. 1930-luvulla. 4. Perhekuva ennen Maunon talvisotaan lähtöä syksyllä 1939. Kuvassa Eeva (eturivissä vas.), Ella ja Eino Perttilä. Takana Katri Perttilä (o.s. Heikkilä) ja Mauno Perttilä. 5. Irma Perttilä (vas.), Impi Perttilä (o.s. Nikkilä), Asko Perttilä, Irja Perttilä, Juha Perttilä, Mikko Perttilä ja Vilho Perttilä. 6. Simo Perttilä (oik.) ja hänen poikansa Pentti Perttilä. 7. Kauko Perttilä (k. 1938). 8. Marjatta (vas.), Helmi, Pirkko (sylissä), Anneli, Seppo, Toivo ja Eero Perttilä. 9. Pekka Perttilä (vas.), Tauno Perttilä, Pertti Perttilä ja Helle Perttilä.
Pukkilan kunnankirjasto
hankkeet
korkeakoulut
maatalousoppilaitokset
Aulanko
Julkaisussa Hämeenlinnan kaupungin, Hattulan kunnan ja Hämeenlinnan maalaiskunnan asettama toimikunta kannattaa maatalouskorkeakoulun sijoittamista Karlbergin kartanon alueelle Hämeenlinnaan. Perusteluiden mukaan sijaintia maaseudulla puolsivat vuorovaikutus käytännön maatalouden kanssa ja maanviljelijöiltä saatava tunnustus. Toimikunta korosti kartanon olemassa olevan rakennuskannan sopivuutta maatalouskorkeakoulun tarkoituksiin. Hyvinä puolina nähtiin myös Aulangonvuori sekä alueella sijaitsevat suuret puisto- ja istutusalueet. Myös sijaintipaikan hyviä liikenneyhteyksiä pääkaupunkiseudulle kehuttiin. Tällä katsottiin olevan suuri merkitys, sillä alan erikoiskirjastot ja -kokoelmat sijaitsivat siellä. Maatalouskorkeakoulua ei työryhmän suotuisasta arviosta huolimatta koskaan perustettu Karlbergin kartanoon. Sen sijaan eversti Hugo Standertskjöld myi Karlbergin eli Aulangon Hämeenlinnan kaupungille vuonna 1926 ja kehitys kohti matkailukeskusta alkoi.
Julkaistu kirjana: Hämeenlinna : Hämeenlinnan kaupungin, Hattulan kunnan ja Hämeenlinnan maalaiskunnan asettama toimikunta, 1926.
Hämeenlinnan kaupungin, Hattulan kunnan ja Hämeenlinnan maalaiskunnan asettama toimikunta
Vihavainen, Erkki
Sementtimylly 15.8.1964. Kuvahetki työn lomassa Kummunkylän Päivölässä. Vasemmalta Niilo Saastamoinen, poika Niilo Saastamoinen, Antti Räihä ja Pekka Saastamoinen. Pielaveden ja Keiteleen Sanomissa 21.8.1964.
hinnastot
luettelot
tuoteluettelot
kuvastot
betoniteollisuus
sementtiteollisuus
rakennusteollisuus
teollisuusyritykset
yritykset
Hilpi Kummila
Rakennusmestari Hilpi Kummila siirsi Terijoen liikkeensä Hämeenlinnaan vuonna 1924. Kummilan sementtivalimotuotteisiin kuului enimmäkseen erilaisia betoniputkia, mutta myös mm. kukkamaljakoita ja portinpylväitä oli tarjolla. Liikkeeseen kuuluivat myös rakennusosasto ja puuseppäosasto.
Rakennusmestari Hilpi Kummilan rakennusliike ja sementtivalimo
Julkaistu painettuna: Hämeenlinna, [s.a.].
opettajankoulutuslaitokset
Asp, Isa
muistelmat
Jyväskylä
Jyväskylän seminaari
99.1. (YKL), 84.2 (YKL)
Jyväskylän kaupunginkirjasto
Teos on taiteilijakirja. Haitarikirja, jossa kolminkertaisesti taittuvat sivut. Kahden toisiinsa jatkona liittyvän sivuston kuvituksena on maalattu käärme, teksti kirjoitettu käsin. Näiden sivujen takana on kolmas sivusto, johon on maalattu keltainen läpi sivujen jatkuva poimuileva viiva. - Teos on tehty valmiiseen tyhjään kirjaan; mustat kannet, lukituksena musta kuminauha. Takakannen sisäpuolella tasku, jossa taiteilijan teokseen liittyvä runo suomeksi, ruotsiksi ja englanniksi. Uniikki kappale, tekijän signeeraama.
Neuvonen, Leena