purjeveneet
segelbåtar
purjehdus
segling
Vaasa
Vasa
postikortit
postkort
valokvuat
fotografier
1900-luku
1900-talet
Harry Schauman's Bokhandel Serie A. No. 18 Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duche Finland
Harry Schauman's Bokhandel
pankit
banker
valokuvat
Hovioikeudenpuistikko
Hovrättsesplanad
Harry Schaumans Förlag Serie B, No. 9. Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duche Finland. Wasa Aktie Bank - Waasan Osake Pankki, perustettu 1879 1931 > Helsingin-Osake-Pankin pankkisali Tilassa on nykyisin ravintola
Harry Schaumans Förlag
saaret
ranta-alueet
sillat
öar
broar
strandområden
Rågskärsviken
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie C. No. 25. Villa Pyreholm-Ainola Rågskärsviken, taustalla Pissmörgrund, takimmaisena Gerbyn rantatie, Strömsöstä etelään
Harry Schauman’s Bokhandel
kokoelmat
samlingar
kaupungit
städer
Hovrättsesplanaden
Kirkkopuistikko
Kyrkoesplanaden
Vaasanpuistikko
Vasaesplanaden
1800-luku
1800-talet
Photographicum. Wasa-Waasa Vyer Från J. Grönroos Fotografiatelier Pahvinen valokuvakotelo, joka on säilynyt Vaasan kaupunginkirjasto-maakuntakirjaston kokoelmassa. 8 Vaasa-aiheista kuvakorttia, kannessa valokuva Hofrätten-Hovioikeus. Valokuvaaja Jakob Grönroosin valokuva-ateljee, joka toimi vuosina 1898-1914 (?) osoitteessa Raastuvankatu 19
J. Grönroos Fotografiatélier
panimot
bryggerier
Vetokannas
Dragnäsbäck
yritykset
företag
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie B. No. 19. Ölbryggeriet Kronan eller Vasa Ångbryggeri grundades 1898 av Aino Lindeman, såldes 1904 till Bock. Öster om Infjärden på det nuvarande Kemira-området.
Pukinkulma
Bockis hörnet
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie C. No. 33. Panimo Oy Bock Bryggeri Ab oli vaasalainen 1890 perustettu olutpanimo, johon vuosisadan vaihteessa yhdistettiin neljä panimoa, mm. Ölbryggeriet Kronan. Toiminta lopetettiin 1986. Panimo sijaitsi Pukinkulmassa, Palosaarentien ja Gerbyntien risteyksessä. Vuonna 2015 panimotoiminta on käynnistetty uudelleen nimellä "Bock's Corner Brewery". Lue muistakin vaasalaisista panimoista BeerFinland -sivustolta.
asuinrakennukset
huvilat
villor
bostadshus
Kotiranta
Hemstrand
Kustaalantie 28
Gustavsrovägen 28
Dragnsäbäck
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie C. No. 20. Svenska Yle-Arena 2013, Det var en gång - Villa Gustafsro i Vasa: Villa Gustafsro i Dragnäsbäck i Vasa hör till de äldsta bevarade byggnaderna i staden. Det är tomt och öde sen 90-talet och ständigt rivningshotat. Gustaf Lundén gav namn både åt byggnaden och vägen som går förbi, Gustafsrovägen. Han hade lantbruk och tegelslageri bland annat, medan hans son Ossian blev berömd för sina kunskaper om köksväxtodling. Vid villan fanns en prunkande trädgård och både trädgårdsskola och handelsträdgård. Under senare år har huset varit både småskola och barnhem.
tuulimyllyt
kaupunginosat
väderkvarnar
stadsdelar
Klemettilä
Klemetsö
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie C. No. 28. Tuulimylly Klemettilässä
sirkusteltat
sirkukset
cirkusar
cirkustält
Linja-autoasema
Busstation
Vöyrinkaupunki
Vöråstan
sirkus
cirkus
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie B. No. 56. Sirkusalue sijaitsi entisen linja-autoaseman lähellä.
ratapihat
raiteet
bangårdar
rälsar
Rautatieasema
Järnvägsstation
Union Postale Universelle Postikortti - Carte Postale - Brefkort Suomi Finland Serie B. No. 26. Järjestelyratapiha, nykyisin Wärtsilän alue
palokunnat
palomiehet
palokalustot
höyrykoneet
brandredskap
ångmaskiner
brandkårer
brandmän
Kalaranta
Fiskstranden
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie B. No. 35.
pihat
talot
hus
gårdspalner
Hietalahti
Sandviken
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie B. No. 5. Takapiha ja pihapiiri Hietalahden Kapsäkin alueella.
lapset
barn
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie B. No. 4. Kapsäkin alueen puutaloja Hietalahden kaupunginosassa.
uimalat
siminrättningar
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie B. No. 38. 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa kaupungin rannassa oli ainakin kolme Kylpylaitosta: Rauhankadun meren puoleisessa päässä, Hovioikeuden rannassa ja Onkilahden rannassa, Kirkkopuistikon alkupäässä. Kaupungin kartta v. 1894 liitteenä.
kivikko
kaislikot
sävbestånd
stenar
Sundom
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie C. No. 4.
matkustajalaivat
merenkulku
fartyg
passagerarfartyg
sjöfart
Sisäsatama
Inre hamnen
Merenkurkku
Kvarken
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie C. No. 29. S/S Carl von Linné, rakennettu 1883, uponnut 1948, matkustajalaiva reitillä Vaasa - Uumaja 1900-luvun alussa. Lisää tietoa www.hylyt.net Läs mera www.faktaomfatyg.se
kyyhkyset
höyrymyllyt
satamat
duvfåglar
kvarnar
hamnar
Rantakatu
Strandgatan
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie B. No. 3.
nostolaitteet
tornit
puistot
parker
torn
lyftanordningar
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie B. No. 17
luistelu
kilpailut
luistelijat
skridskoåkning
skrinnare
tävlingar
Kaupunginselkä
Stadsfjärden
1908
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie A. No. 4. Postikortti luistelukilpailuista Vaasan Kaupunginselän luonnonjäällä 16.2.1908. Taustalla näkyy Rantakatu, Academill, Svenska Klubben ym.
Harry Scahumans Förlag
Wauhala och Wickström å 1500 m, Wasa, 16.2.1908
jää
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie A. No. 3.
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie A. No. 2.
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie A. No. 1.
Mästerskapstäfling i Varierande trampolinhopp 1909
uimarannat
uimahypyt
uimarit
simstränder
simmare
simhopp
Hietasaari
Sandön
1909
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie A. No. 11. Hietasaari Sandön
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie A. No. 9. Hietasaari Sandön
promootiot
promotioner
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie A. No. 7. Hietasaari Sandön
uinti
veneet
katsojat
näytökset
simning
åskådare
båtar
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie A. No. 5. Hietasaari Sandön
Palosaari
Brändö
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie C. No. 35. Villa Hahl i Wolffska parken, Brändö, rivdes hösten 1983. Vaasan Puuvillan johtajan asunto Villa Hahl Wolffin puistossa, Palosaarella, purettu 1983.
Wolffintie
Wolffska vägen
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie C. No. 34. Carl Gustaf Wolff (1800-1868) Wolffin puisto, Wolffintie, Palosaari, Vaasa Rakennus on nykyisin purettu, tilalla Virastotalo ja sen pysäköintialue
Västervik
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie C. No. 19. Villa Strömsvik, Axel ja Hanna Schaumanin huvila Västervikissä Villa Strömsön lähellä, rakennettu 1880-luvun lopulla, nykyisin purettu. Axel Schauman, konsuli, 1855-1903 Lue lisää: Marianne Koskimies-Envallin artikkeli "Plyysisohvalta: näkymiä kahdesta vuosisadanvaihteen porvariskodista Vaasassa" - 92.062 "Jos emme omistaisi mitään..." : Pohjanmaan Museon 100-vuotisjuhlavuoteen liittyviä tekstejä : Texter i anslutning till Österbottens Museums 100-årsjubileumsår "Om vi icke egde något..." Toimittaja, redaktör Katarina Andersson, 1998 Villa Strömsvik, den Schaumanska villan (Axel och Hanna Schauman), byggd under 1880-talets senare år, nära Villa Strömsö i Västervik, riven
laiturit
bryggor
Strömsö
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie C. No. 26. Villa Strömsö, första villan i Västervik Villa Strömsö, Västervikin ensimmäinen huvila
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie C. No. 21. Villa Strömsö, första villan i Västervik Villa Strömsö, Västervikin ensimmäinen huvila
moottoriveneet
Svältgrund
motorbåtar
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie A. No. 16.
laivat
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie B. No. 37.
tehtaat
talvi
fabriker
vinter
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie B. No. 36.
kaislat
säv
Kuparisaari
Kopparö
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie B. No. 18.
Varisselkä
Kråkfjärden
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie A. No. 13.
saaristot
skärgårdar
Korshamnsfjärden
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie C. No.31.
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie A. No. 23.
soutuveneet
henkilöt
soutajat
roddbåtar
roddare
personer
Tuomarinkarinselkä
Domarskärsfjärden
Union Postale Universelle Carte Postale Grand-Duché Finland. Serie A. No. 8.
kirjakaupat
bokhandlar
Harry Schaumans kulturella intressen länkades tidigt in på bokhandeln, Han gjorde under åren 1902 och 1903 undan en del volontärtjänst i Waseniuska bokhandeln i Helsingfors och köpte 1906 Conrad Freeses bokhandel i Vasa. Om man undantar hans privata bibliotek, satte bokhandelsverksamheten knappast några djupare spår i hans liv. De förändrade förhållanderna i det schaumanska huset gjorde att hans intresse under den följande tiden alltmer kom att inriktas på mera omfattande ekonomiska uppgifter. Den praktiska skötseln av bokhandeln överläts åt mer fackmässiga krafter. Den schaumanska bokhandeln övergick 1912 i Aina Gros' ägo. Wikman, Karl Robert Villehard : Harry Schauman 1879-1932, en minnesteckning/Österbottnisk Årsbok 1963 utgiven af Svensk-Österbottniska Samfundet Harry Schaumans Bokhandel utgav Foto-postkort, i vilken branch urvalet genom Harry Schaumans initiativ blev aktuellare och rikare - nytt reportage från fester coh tävlingar, bilder av brandkåren, beredd till utryckning, interiörfoton mm. Personer i aktion ses nu på de tidigare ofta folktomma vyerna. Ett exempel på korten presenterar den Schaumanska villan, Villa Strömsvik i Västervik.
kirjailijat
författare
ranskalaiset
fransmän
pedagogit
pedagoger
hovineidit
hovfröknar
1700-luku
1700-talet
Henkilö, jonka teos Anteckningar rörande drottning Marie Antoinettes af Frankrike och Navarra enskilda lefnad kuuluu Lukukirjaston kokoelmaan. Maalauksen tekijä: Joseph Boze (1745-1826) Jeanne Louise Henriette Campan (1752 - 1822, synt. Genet). Kasvattaja, pedagogi ja kuningatar Marie Antoinetten hovineiti. Hänen isänsä oli suhteellisen varaton, mutta piti huolen siitä, että tytär sai hyvän kasvatuksen ja pääsi ajan sivistyneisiin piireihin. Jo nuorena Jeanne puhui englantia ja italiaa ja kiinnitettiin Ludvig XV:n tyttärien lukijaksi ja Marie Antoinetten hovineidoksi tämän avioituessa kruununprinssi Ludvigin kanssa 1770. Vuonna 1774 Jeanne avioitui Campanin kanssa mutta liitosta tuli onneton, ja pari erosi vuonna 1790. Jeanne Campan jatkoi kuningattaren palveluksessa aina Tuileries'n valloitukseen saakka elokuussa 1792. Hän selviytyi Ranskan vallankumouksesta mutta menetti omaisuutensa. Köyhtyneenä hän perusti koulun St. Germainiin, ja hanke menestyi Hortense de Beauharnaisen suojeluksessa. Myöhemmin Jeanne Campan toimi Napoleonin Ecoueniin perustama nuorten tyttöjen akatemian johtajana. Akatemia toimi kouluna Kunnialegioonan jäsenten tyttärille ja siskoille. Akatemia jatkoi toimintaansa kunnes Bourbonit lakkauttivat sen noustuaan valtaan vuonna 1814. Jeanne Campan kirjoitti muun muassa naisten kasvatusta käsittelevän teoksen De l'education des femmes, muutaman didaktiikkaa käsittelevän kirjasen sekä Marie Antoinettea käsittelevän teoksen.
fin
arkkipiispat
ärkebiskopar
diplomaatit
diplomater
Henkilö, jonka teos De congressen i Wien kuuluu Vaasan Lukukirjaston kokoelmaan. Dominique Georges Frédéric de Riom de Prolhiac de Fourt de Pradt (1759 - 1837, Dominique Dufour de Pradt). Ranskalainen pappi, myöhemmin Mechelen arkkipiispa ja diplomaatti. Pradt pakeni Ranskan vallankumouksen jaloista Hampuriin ja Munsteriin. Hän oli voimakas vallankumouksen vastustaja. Palattuaan Pariisiin vuonna 1800 hänestä Pradtista Napoleonin uskottu, minkä seurauksena hänet vuonna 1811 nimitettiin ensin Poitiers'n piispaksi ja lopulta Mechelenin arkkipiispaksi. Pradt toimi Napoleonin lähettiläänä Varsovassa vuonna 1812. Hän ja Napoleon kuitenkin riitaantuivat, ja Pradtista tuli keisarin elinikäinen vihamies. Bourbonien tultua jälleen valtaan Ranskassa Pradt kirjoitti teoksensa Récit historique sur la restauration de la royauté en France (1814). Ludvig XVIII nimitti hänet Kunnialegioonan kansleriksi. Toisen restauraation jälkeen hänet kuitenkin syrjäytettiin tästä toimesta. Hän luopui myös Mechelenin arkkipiispantoimesta. Maalaus: Edouard Onslow (1830-1904)
englantilaiset
engelsmän
historioitsijat
historiker
kirkkoherrat
kyrkoherder
Kirjailija, jonka teos Wilhelms Coxes resa genom Pålen och Ryszland, åren 1778 och följande kuuluu Lukukirjaston kokoelmaan. William Coxe (1747 - 1828) oli englantilainen historioitsija ja pappi. Coxe toimi aatelinuorukaisten opettajana ja matkaseuralaisena ja matkusti laajasti Euroopassa. Vuosina 1801–1811 Coxe toimi Wiltshiressä Bemertonin kirkkoherrana ja omistautui kirjalliselle työlle. Hän kirjoitti erityisesti elämäkertoja, mm. Robert ja Horatio Walpolen sekä Marlboroughin herttuan elämäkerrat. Loppuvuosinaan Coxe sokeutui, mutta suhtautui kohtaloonsa tyynesti ja jatkoi työskentelyään kuolemaansa saakka. Kesäkuussa 1828 julkaistu muistokirjoitus luonnehtii Coxea kirjailijana seuraavasti: "Hänen kirjallinen uransa käsittää lähes puoli vuosisataa ja sinä aikana hän on rikastuttanut kirjallisuuttamme lukuisilla teoksilla, joita emme kykene tässä käsittelemään vaikka toivottavaa olisi. Tyydymme vain sanomaan, että herra Coxe nautti ansaitusti sekä Englannissa että ulkomailla korkeinta kunnioitusta niin tutkimusmatkailija kuin historioitsijanakin." (Salisbury & Winchester Journal.) Muotokuvan kaiverrustyö: W. T. Fry, 1904
saksalaiset
tyskar
Kirjailija, jonka teos Intressanta lefnadsmålningar utaf det adertonde århundradets märkvärdigaste personer kuuluu Lukukirjaston kokoelmaan. Samuel B. Baur (1768 - 1832) oli lähtöisin vaatimattomista oloista. Hän aloitti koulunkäyntinsä kotikaupungissaan Ulmissa ja lähti sen jälkeen opiskelemaan teologiaa sekä historiaa ja kirjallisuutta käsitteleviä aineita ensin Jenan ja myöhemmin Tübingenin yliopistoon. Pappistoimensa ohella Baur harjoitti laajaa kirjallista toimintaa ja teki myös käännöstöitä. Hänen tuotantonsa käsittää kaikkiaan noin 150 teosta, joista suuri osa käsittelee saarnaoppia, pedagogiaa ja historiaa. Joukossa on myös paljon elämäkerrallisia teoksia ja toimitettuja kokoomateoksia, kuten esimerkiksi teos Intressanta lefnadsmålningar utaf det adertonde århundradets märkvärdigaste personer. Lähde: Kelchner, Ernst: Allgemeine Deutsche Biographie 2. 1875.
Kirjailija, jonka Palmira-romaanin ruotsinkielinen käännös kuuluu Lukukirjaston kokoelmaan. Armande Roland, alk. Delille (Joséphine-Lucile-Jeanne-Armande). Ranskalainen kirjailija, jonka teoksia leimasi kultivoitunut henkevyys ja rakenteen selkeys. Ensimmäisen teoksensa Le Retour des Matelots ou le prise de la Grenade hän kirjoitti jo 8-vuotiaana. Hänen tunnetuimpia ja luetuimpia teoksiaan ovat mm. Mélanie de Rostange, Palmira, Alexandra ou la Chaumière russe, Frédérique ou le trésor de la famille de Lowenbourg. Hänen teoksissaan pääosassa ovat usein naiset ja heidän elämässään rakkaus.
näytelmäkirjailijat
dramatiker
näyttelijät
skådespelare
Kirjailija, jonka huvinäytelmän Der Vetter in Lissabon ruotsinkielinen käännös Kusin i Lissabon kuuluu Lukukirjaston kokoelmaan. Friedrich Ludwig Schröderin äiti oli aikansa kuuluisimpia näyttelijöitä ja avioitui näyttelijä Konrad Ernst Ackermannin kanssa vuonna 1749. Perhe liittyi kiertävään teatteriseurueeseen, joka kiersi mm. Kuurinmaalla, Preussissa ja Puolassa. Friedrich Ludwig näytteli lapsirooleja, mutta ei tullut toimeen isäpuolensa kanssa ja jäi pois seurueesta vuonna 1756. Kolme vuotta myöhemmin hän kuitenkin palasi seurueeseen ja ryhtyi kouluttamaan itseään näyttelijäksi ja tanssijaksi. Vuonna 1764 hän esiintyi Ackermannin seurueessa Hampurissa ensin komediarooleissa ja vähitellen myös vakavissa rooleissa. Hän alkoi myös kirjoittaa näytelmiä, joista ensimmäinen oli huvinäytelmä Der Arglistige. Schröderillä oli suuri merkitys saksalaisen teatterin kehityksessä. Hän toi ensimmäisenä Shakespearen näytelmiä saksalaiselle näyttämölle, ja hänen suurimpia roolejaan olivat juuri kuningas Lear ja Hamlet. Schröder kuului vapaamuurareihin ja perusti näyttelijöille oman loosin nimeltä "Elise zum warmen Herzen". Hän myös kokosi teoksen, joka käsittelee vapaamuurareiden historiaa (Materialien zur Geschichte der Freimaurerei seit ihrer Entstehung bis 1723).
kustantajat
förläggare
Kirjailija, jonka teos Werthers nöjen, som yngling kuuluu Lukukirjaston kokoelmaan. Christoph Friedrich Nicolai (18.3.1733 - 11.1.1811) oli yksi pohjoisen Saksan valistuskauden johtohahmoista. Hän kävi laajaa kirjeenvaihtoa mm. G.E. Lessingin ja M. Mendelssohnin kanssa. Kirjeenvaihdon tuloksena syntyivät Nicolain parhaat teokset Briefe den Jetzigen Zustand der Schönen Wissenschaften Betreffend sekä Abhandlung vom Trauerspiel. Vuonna 1758 Nicolai otti hoitoonsa isänsä kustantamon ja alkoi julkaista mm. Herderin, Hamannin, Kantin ja Lavanderin tuotantoa sekä vuosina 1765–1806 Allgemaine Deutsche Bibliothek -aikakauslehteä (1793 lähtien Neue Allgemeine Deutsche Bibliothek), josta tuli aikansa tärkein saksankielinen kirjallisuusjulkaisu. Nicolaista tuli aikaa myöten kiistelty hahmo aikalaisten keskuudessa. Hän halusi pitää kiinni valistuksen alkuperäisistä ajatuksista ja hyökkäsi kiivaasti kaikkia uusia kirjallisia virtauksia ja aatteita vastaan sekä kirjoitti satiireja ja parodioita Goethen, Schillerin ja muiden aikalaisten teoksista. Tällainen on myös Lukukirjaston kokoelmaan kuuluva teos Werthers nöjen, som yngling. Nicolain mielipiteet etäännyttivät hänet aikakautensa kirjallisuus- ja kulttuuripiireistä. Hän sai osakseen runsasta kritiikkiä ja hänen teoksensa unohdettiin. Vasta viime aikoina ne ovat saaneet osakseen objektiivista tarkastelua. Lähde: European authors 1000–1900: a biographical dictionary of European literature / ed. by Stanley Kunitz and Vineta Colby. New York: H.W. Wilson Company, 1967.
Kirjailija, jonka Elise Dumenil -teoksen ruotsinkielinen käännös kuuluu Lukukirjaston kokoelmaan. Marie Josephine Montalembert (1760-1832) oli näyttelijä ja teatterinomistaja, ja piti myös yhtä Ludvig XVI:n ajan suosituimmista salongeista. Häm avioitui vuonna 1770 itseään huomattavasti vanhemman Marc Renén, Montalembertin markiisin kanssa. Markiisi oli usein vieraillut Marie Josephinen teatterissa ja kirjoittanut sitä varten pieniä näytelmiä, mm. operetit La Statue, La Bergere qualite ja La Bohemienne. Musiikin näihin näytelmiin olivat säveltäneet Cambini ja Tomeoni. Ranskan vallankumouksen aikana 1789 Marie Josephine taivutti miehensä lähtemään Ranskasta, ja pari pakeni Englantiin. Markiisi halusi myöhemmin palata Ranskaan, mutta Marie Josephine jäi Englantiin, ja avioliitto päättyi eroon. Marie Josephine näyttää kuitenkin saavuttaneen hyvän aseman myös englantilaisissa seurapiireissä, koska mm. Walpole mainitsee hänet kirjeissään. Englannissa Marie Josephine kirjoitti romaaninsa Élise Duménil (1800) ja Horace ou le Château des ombres (1823). Romaanien sanotaan olevan korkeatasoisia, mielenkiintoisesti rakennettuja, tyyliltään selkeitä ja harmonisia ja paikoittain yleviä.
runoilijat
diktare
italialaiset
italienare
Kirjailija, jonka omaelämäkerran ruotsinkielinen laitos Märkvärdiga händelser ur Vittorio Alfieris lefnad af honom sjelf antecknade kuuluu Lukukirjaston kokoelmaan. Vittorio Alfieri ( 1749 - 1803) syntyi varakkaaseen perheeseen. Hänen isänsä kuoli pian pojan syntymän jälkeen, minkä jälkeen äiti solmi uuden avioliiton. Alfieri oli herkkä, yksinäinen lapsi, joka sai puutteellisen koulutuksen ja yritti itsemurhaa jo ennen kahdeksatta ikävuottaan. Vuonna 1758 hänet lähetettiin Torinon akatemiaan, mikä ei parantanut hänen oloaan eikä koulutustaan. Alfieri kuvaa Torinossa viettämiään kahdeksaa vuotta "sairauden, toimettomuuden ja tietämättömyyden ajaksi". Saatuaan jo 14-vuotiaana haltuunsa suuren omaisuutensa hän meni ratsastuskouluun, ja siitä alkoi hänen elinikäinen innostuksensa hevosiin ja ratsastukseen. Vuonna 1766 Alfieri lähti ensimmäiselle matkalleen Italiaan, Ranskaan ja Englannin kautta Hollantiin. Hollannissa hän avioitui ja yritti avioliiton kariuduttua jälleen itsemurhaa. Käytyään välillä Italiassa, hän lähti uudestaan matkoille, tällä kertaa Saksaan, Tanskaan ja Ruotsiin, Venäjälle ja lopulta taas Englantiin. Sotkeuduttuaan epäonniseen rakkausjuttuun ja kaksintaisteluun hän jatkoi matkusteluaan palaten lopulta Italiaan vuonna 1772. Alfieri halusi suureksi italiankieliseksi runoilijaksi. Tuon ajan ylhäisön kieli oli myös Italiassa ranska, ja Alfierin italiantaito oli jäänyt heikoksi. Hän aloitti siksi italian kielen opiskelun ja matkusteli laajasti ympäri Toscanaa. 32-vuotiaana Alfieri oli kirjoittanut 14 tragediaa. Hän ei ottanut näytelmiinsä ajankohtaisia aiheita, vaan pitäytyi legendoissa ja historiallisissa sankahahmoissa. Alfierin näytelmät olivat lyhyitä ja niissä oli vain vähän roolihahmoja, kieli hermostunutta, jännittynyttä, oratoriomaista. Tragedioiden lisäksi Alfieri kirjoitti sonetteja, epigrammeja, proosaa sekä omaelämäkerran. Hänen yrityksensä kirjoittaa komedioita sen sijaan osittain epäonnistuivat. Alfierin tragedioita pidetään tärkeänä osana 1700-luvun italialaista kirjallisuutta. Alfieri sairastui vuonna 1803. Itsepäisen luonteensa mukaisesti hän kieltäytyi lääkereiden ohjeista ja lääkkeistä ja hoiti itseään omilla menetelmillään, mikä pahensi hänen tilaansa. Alfierin viimeiset sanat olivat: "Tartu käteeni, ystäväni, kuolen". Alfierin tuotanto julkaistiin koottuina painoksina hänen kuolemansa jälkeen, vuosina 1805–1815. Kootut painokset, kaikkiaan 22 nidettä, toimitti Albanin kreivitär, jonka kanssa Alfierilla oli pitkäaikainen ja monivaiheinen rakkaussuhde. Lähde: European authors 1000–1900: a biographical dictionary of European literature / ed. by Stanley Kunitz and Vineta Colby. New York: H.W. Wilson Company, 1967.
slovakialaiset
slovaker
upseerit
officerare
tutkimusmatkailijat
forskningsresande
Kirjailija, jonka muistelmien ruotsinkielinen laitos kuuluu Lukukirjaston kokoelmaan. Maurice (Móritz Ágost) Benyovszkyn (1746 - 1786) suvulla oli pitkät ja maineikkaat perinteet sekä Puolassa että Unkarissa. Benyovszky aloitti pitkän ja vaiheikkaan sotilasuransa upseerina Itävallan palveluksessa Seitsenvuotisessa sodassa. Hän liittyi myös Puolan itsenäisyystaistelijoihin Venäjää vastaan ja saavutti kenraalin arvon. Hän joutui venäläisten vangiksi ja hänet karkotettiin Kamchatkalle, josta hän kuitenkin pakeni Eurooppaan. Benyovvszky oli paitsi sotilas myös tutkimusmatkailija ja seikkailija. Hänen sanotaan olleen ensimmäinen eurooppalainen, joka purjehti pohjoisella pallonpuoliskolla tutkien mm. Alaskan rannikkoa. Sieltä hänen matkansa suuntautui Japaniin ja Formosalle. Hänen tarkoituksenaan oli perustaa siirtokunta Formosalle. Lopulta hän kuitenkin päätyi Madagaskarille vuonna 1774. Benyovszky tutki saarta ja perusti Louisburgin kaupungin. Hän sai paikalliset päälliköt puolelleen, ja lokakuussa 1776 Benyovszky valittiin saaren kuninkaaksi. Julistuksessaan päälliköt toteavat seuraavasti: "olemme antaneet uhrilahjan ja tehneet verivalan ja kansamme edessä julistamme, kuulutamme ja tunnustamme Mauritius Augustuksen ylimmäiseksi päälliköksemme..." Benyovszky teki matkoja myös Amerikkaan vuosina 1779, 1782 ja 1784, ja tapasi siellä mm. Benjamin Franklinin ja Georg Washingtonin. Madagaskarille Benyovszky palasi vuonna 1784 ja kuoli siellä kaksi vuotta myöhemmin vammoihin, jotka sai ranskalaisia vastaan käydyssä taistelussa. Benyovszkyn muistelmat julkaistiin Lontoossa vuonna 1790, ja kirjasta tuli maailmanlaajuinen menestys, joka käännettiin usealle kielelle, myös ruotsiksi.