kirkot
kirkkorakennukset
Hämeenlinnan kirkko
puistot
Kirkkopuisto
Hämeenlinna
1910-luku
Hämeenlinnan kirkko rakennettiin 1700-luvun lopulla Katajamäki-nimiselle alueelle, jossa alun perin nimensä mukaisesti kasvoi tiheässä katajia. Jo 1800-luvun alussa kirkon ympärillä oli ollut jonkinlainen puistikko. Hämeenlinnan palon jälkeen 1830-luvulla siirrettiin lähinnä kirkkoa sijainneet rakennukset paloturvallisuussyistä kauemmas ja raivattiin nykyisen Kirkkopuiston alue. Apteekkari Bjuggin puutarhuri Kustaa Reinhold Sonntag suunnitteli ns."Katajamäen puistojen" tai "Kirkkopuistikoiden" istutukset, ja kesällä 1838 puistoon istutettiin vaahteroita, jalavia ja lehmuksia. Myös pensasmajoja istuimineen oli puistossa vielä ainakin 1800-luvun loppupuolella, jolloin vanhat kaupunkilaiset mielellään istuskelivat kesäiltoina ja pyhäpäivinä puistossa seurustelemassa. Pyhäaamuisin myös jumalanpalvelukseen saapuneet maalaiset istuivat puistossa odottamassa unilukkaria avamaan kirkon ovet.
Hämeenlinnan kaupunginkirjasto
torit
kiveys
Jean Louis Desprez'n suunnittelema Hämeenlinnan uusklassistinen pyöreä kirkko valmistui vuonna 1798 ja muutettiin perinteiseksi ristikirkoksi vuonna 1892. Hämeenlinnalaissyntyinen arkkitehti Armas Lindgren sai 1900-luvun alkuvuosina tehtäväkseen suunnitella kirkon edustalle torin laitaan puistoalueen paviljonkeineen, istutuksineen ja suihkulähteineen. Paviljonkien rakentaminen tilattiin V. Fr. Alaselta, ja muurit kivimaljoineen teetettiin paikallisessa Heinäsen kiviveistämössä. Puistoalue valmistui syksyllä 1911. Samassa yhteydessä aiemmin hiekkapäällysteinen tori sai pintaansa säteittäin ladotun kiveyksen.
Julkaistu painettuna: Hämeen paperikauppa.
rakennukset
liikerakennukset
asuinrakennukset
Skogster
Skogster, A. Gust.
kadut
Kirkkokatu
Kirkkorinne
1900-luku (vuosikymmen)
Kauppias A. Gust. Skogster (1866–1952) rakennutti vuonna 1906 jugendtyylisen tavaratalon Raastuvankadun (nykyisen Raatihuoneenkadun) ja Kirkkokadun (nykyisen Kirkkorinteen) kulmaan. Liikerakennuksen viereen Kirkkokadun puolelle valmistui puinen asuintalo kauppiaan perheelle. Molemmat rakennukset suunnitteli arkkitehti Selim A. Lindqvist. Osittain paanuvuorattua asuintaloa alettiin kaupungissa kutsua piparkakkutaloksi sen erikoisen ulkonäön perusteella. Kauppiasperheen entinen kotitalo kunnostettiin perusteellisesti 1980-luvulla purku-uhan väistyttyä. Vuodesta 1987 lähtien siinä on toiminut ravintola Piparkakkutalo. Piparkakkutalon paikalla sijainneessa talossa asui lapsuudessaan, vuosina 1855–1866 taiteilija Albert Edelfelt, jonka isä toimi tuolloin Hämeen läänin lääninarkkitehtina. Rakennuksen seinässä on nykyään Edelfeltin muistolaatta.
tavaratalot
jugend
Piparkakkutalona nykyisin tunnetun jugendrakennuksen suunnitteli arkkitehti Selim A. Lindqvist asuintaloksi kauppaneuvos A. Gust. Skogsterin perheelle. Talo valmistui Skogsterin tavaratalon viereen Kirkkokadun, nykyisen Kirkkorinteen puolelle vuonna 1906. Piparkakkutalon oikealla puolella näkyy samana vuonna valmistuneen Skogsterin tavaratalon pääty. Skogsterin perheen entisessä kodissa toimii nykyään ravintola Piparkakkutalo.
Julkaistu painettuna: Hamburg : Knackstedt & Naether.
sillat
Pitkäsilta
kaupunkikeskustat
Keinusaari
Pikkujärvi
Kirkon tornista itään päin otetussa kuvassa näkyy keskustan rakennusten lisäksi Vanajaveden ylittävä vanha puinen Pitkäsilta. Keinusaaren makasiini- ja sairaalarakennukset jäävät enimmäkseen puiden taakse, mutta oikealla rannassa näkyy vanhempi ns. Pinellan huviloista. Vasemmassa yläkulmassa näkyvä punatiilinen rakennus oli venäläisen sotaväen varasto. Keinusaaren kaakkoispuolella on Pikkujärvi, josta Vanajaan laskevan ojan varrella sijaitsi kaupungin yksityinen, mutta viranomaisten valvoma teurastushuone. Vuonna 1912 perustettiin kunnallinen teurastuslaitos lähelle entistä teurastamoa. Pikkujärvi täytettiin 1950- ja 1960-luvuilla hiekalla, soralla, savella ja rakennusjätteillä.
Julkaistu painettuna: Hämeenlinna : Lähetyskirjakauppa.
koulut
koulurakennukset
Hämeenlinnan lyseo
Hämeen linna
saunat
Kunnallissauna
Vanajavesi
Maisemaa kirkontornista kohti pohjoista kuvattiin postikortteihin jo 1800-luvun lopulla. Tässä myöhemmässä versiossakin lyseorakennus hallitsee maisemaa ja taustalla näkyy Hämeen linna. Hämeenlinnan höyrysaha Vanajaveden itärannalla sekä vanhat puutalot kaupungin koilliskulmalla ovat ennallaan, mutta Itäisen Linnankadun loppupäähän on tässä kortissa jo ilmestynyt Kunnallissaunan vuonna 1912 valmistunut jugendrakennus.
oppilaitokset
kotiteollisuusoppilaitokset
Wetterhoff
rannat
veneet
1930-luku
1930-luvun alussa Wetterhoffin oppilaitoksen nimeksi tuli uudistuneen lainsäädännön myötä Kotiteollisuusopisto Fredrika Wetterhoffin Työkoulu. Postikorttiin on kuvattu kotiteollisuusopisto sisäpihan ja Vanajaveden puolelta. Oikeassa reunassa näkyy 1920-luvun lopulla valmistunut erillinen värjäämörakennus, joka purettiin vuonna 2014. Wetterhoff oli vielä 1930-luvulla aivan lähellä Vanajaveden rantaa. Kesäisin kaupungin etelärannassa pidettiin veneitä, talvella luisteltiin järven jäällä.
katukiveys
Palokunnankatu
Kotiteollisuusopisto Fredrika Wetterhoffin työkoulu toimi 1930-luvulla omassa punatiilisessä koulutalossaan Palokunnankadun varrella. Alun perin kaksikerroksinen rakennus oli korotettu 1920-luvulla kahdessa vaiheessa kolmikerroksiseksi. Wetterhoffin korttelin Tornina tunnettu korkea kulmarakennus pystytettiin tontille vuonna 1937, joten postikortti on tätä hanketta edeltävältä ajalta, mahdollisesti 1930-luvun alusta. Palokunnankadun toisella puolella näkyy vuonna 1930 valmistuneen Hämeen Suojan pääty ja sen takana asunto-osakeyhtiö Paavonkulman talo vuodelta 1929.
Julkaistu painettuna: Hämeenlinna : Paperikauppa Elbe.
postikortit
Kuivasilta
ortodoksinen kirkko
Hämeenlinnan suomalainen yhteiskoulu
Turuntie
Näkymää Kuivansillan länsipäästä keskustaan päin noin vuonna 1909 hallitsee aivan vuosisadan alussa rakennettu ortodoksinen sotilaskirkko. Sillan takana kadun vasemmalla puolella on vuonna 1906 valmistunut Hämeenlinnan suomalaisen yhteiskoulun jugendtyylinen lisärakennus ja vanhempia puisia koulurakennuksia. Koulua vastapäätä olevat nikkarityyliset puurakennukset ovat 1880- ja 1890-luvuilta. Kuivasilta ja sitä reunustavat jalkäytävät on jo kivetty mukulakivillä, ja 1800-luvun puukaiteiden tilalle siltaa reunustamaan ovat tulleet kivipylväät.
Fredrika Wetterhoffin työkoulu on tässä kortissa kuvattuna 1900-luvun alussa Vanajavedeltä päin. Vanajaveden rantaviiva on vielä hyvin lähellä koulun rakennusta. Väliin jää vain kapea piha-alue. Wetterhoffin työkoulu aloitti toimintansa tässä rakennuksessa vuonna 1890 aluksi vuokralaisena. Fredrika Wetterhoff osti talon vuonna 1893 ja kunnosti sen koulukäyttöön sopivaksi. Vuonna 1885 perustetussa työkoulussa opetettiin aluksi liinavaatteiden ompelua, neulomista, virkkaustöitä, olkitöitä, puunveistoa ja geometrista piirustusta. Kankaankudonnan opetus tuli mukaan ohjelmaan jo 1886. Opettajankoulutuskin alkoi Wetterhoffilla jo varhain. Kudonnanopettajia alettiin kouluttaa vuonna 1890, ja vuonna 1911 alkoi kotiteollisuusopettajien pedagoginen koulutus.
Rytkönen, Enok
Julkaistu painettuna: Hämeenlinna - Tavastehus : Enok Rytkönen.
sairaalat
Hämeenlinnan lääninsairaala
Hämeenlinnan lääninsairaala rakennettiin 1840-luvulla arkkitehti C. L. Engelin piirustusten mukaan. Sivurakennukset korotettiin 1880-luvulla kaksikerroksisiksi. Sairaalan ahtaudesta ja sen monista puutteista valitettiin valtionhallintoon jo ennen ensimmäistä maailmansotaa. Rakennuksesta puuttuivat mm. tutkimus- ja laboratoriotilat eikä potilaita varten ollut odotushuonettakaan. Vielä koko 1920-luvunkin sairaalan laajennusasia oli vireillä, kunnes määräraha saatiin vihdoin valtion budjettiin vuosille 1927–1928. Vanhan sairaalarakennuksen uudistamista ja laajentamista ryhtyi suunnittelemaan yleisten rakennusten ylihallituksen 1. sairaala-arkkitehti E. A. Kranck. Hän kohteli Engelin suunnittelemia empirerakennuksia suurella kunnioituksella ja sovitti uudet osat niiden tyyliin sopiviksi. Suurin muutos oli koko rakennuksen korottaminen kolmikerroksiseksi. Sairaalapaikkojen määrä nousi remontin myötä kahdeksastakymmenestäkuudesta sataankahteenkymmeneen. Lääninsairaalan päärakennuksen laajennus valmistui joulukuussa 1929.
Hämeenlinnan lääninsairaalan päärakennuksen korotus ja laajennus valmistui joulukuussa 1929. Hämeen Sanomat selosti uudistetun sairaalan vihkiäisjuhlaa 10. joulukuuta ja kuvaili uusia tiloja: ”Sairaala on 3-kerroksinen. Sen ensimmäisen ja toisen kerroksen muodostaa vanha sairaala, jota on sekä korotettu että laajennettu. Yläkerroksessa rakennuksen länsipäässä sijaitsevat sairaanhoitajattarien huoneet sekä heidän seurusteluhuoneensa. Keskellä ovat leikkaussalit, joihin kuuluu kaikkiaan 7 huonetta. Täällä on otettu huomioon kaikki nykyajan keksinnöt. Värit ovat kaikki tummia, mikä helpoittaa näkemistä. Lamput ovat uudenaikaiset ja siitä huomattavat, että ne eivät luo mitään varjoa. Keskikerros on varattu kokonaan sairashuoneiksi. Länsipäässä sijaitsevat lasten sairaalasalit ja itäpäässä naispotilaiden huoneet. Alimmassa kerroksessa sijaitsevat itäpäässä miespotilaiden huoneet sekä länsipäässä poliklinikka, röntgenlaitos, kylpy- ja odotushuoneet ym.”
1920-luku
Valtionarkkitehti C. L. Engelin suunnittelemat Hämeenlinnan lääninsairaalan empiretyyliset rakennukset valmistuivat Keinusaaren rantaan vuosina 1840–1844. Sairaalan sivurakennukset korotettiin 1880-luvulla kaksikerroksisiksi. Myös päärakennusta laajennettiin tämän kuvan ottamisen jälkeen vuonna 1929.
satamat
Rantapuisto
Laivaranta
vesistöt
höyrylaivat
laivaliikenne
sisävesiliikenne
kaivot
Hämeenlinnan Rantapuistoa alettiin kaunistaa istutuksilla vuonna 1889 kaupunginlääkäri Carl Henrik Bartramin aloitteesta. Vuonna 1904 perustettu ja lehtori A. Th. Böökin johtama puistovaliokunta täydensi puiston istutuksia mm. tilaamalla ulkomailta asti koristepensaita ja -kasveja. Koululaisia varten lehtori Böök varusti puiston kasvit nimilapuilla, mutta ilkivallan vuoksi nimilapuista oli pian pakko luopua. Sisävesiliikenne Hämeenlinnan laivasatamasta koki uuden nousukauden 1900-luvun alussa. Matkustajalaivat pysähtyivät Rantapuiston laituriin, tavaraa lastattiin myös Sairion puoleisella rannalla. Hämeenlinnan satamassa ei juuri palveluja ollut, ennen kuin vuonna 1911 Rantapuiston laivarantaan rakennettiin satamakonttori, tavarasuoja ja vesimyymälä. Kuvassa näkyy myös kaupungin yleinen kaivo nykyisen Hallituskadun kohdalla ja yleinen pyykkihuone Birger Jaarlin kadun alkupäässä.
apteekit
talvi
Läntinen Linnankatu
Sibeliuksenkatu
1907
Nykyinen Sibeliuksenkatu oli vanhalta nimeltään Läntinen Linnankatu. Postikortin kuvassa on 1900-luvun alun näkymä suurin piirtein Sibeliuksenkadun ja Birger Jaarlin kadun kulmauksesta etelään päin kohti toria. Hämeenlinnan ensimmäinen apteekki oli vuonna 1880 muuttanut torin kulmalle. Apteekkari Alfr. Ölander piti apteekkia 1900-luvun alussa matalassa puutalossa Läntisen Linnankadun ja Residenssikadun kulmassa. Torin länsilaidalla oli vuosisadan alussa toinenkin apteekki, jonka omisti V. A. Haglund (vuodesta 1911 Gösta Sewón).
tiet
Läntinen Viertotie
Vanha hautausmaa
Turuntie sai nykyisen nimensä vasta 1925. Vuosisadan alussa Hämeenlinnan keskustasta Kuivansillan yli länteen päin johti Läntinen Viertotie, joka tunnettiin myös Chaussé-katuna. Viertotien keskustan puoleisessa päässä näkyy vuonna 1900 valmistunut ortodoksinen sotilaskirkko ja sen vasemmalla puolella vuonna 1906 rakennetun Hämeenlinnan suomalaisen yhteiskoulun jugendrakennuksen nurkka. Myllymäen puolella tien oikealla puolella on Suomenkasarmien aidattu alue ja vasemmalla puolella vanhan hautausmaan eteläreunaa. Ahveniston hautausmaa oli vihitty käyttöön vuonna 1872, jolloin vanha hautausmaa oli jäänyt puistoksi. Kaupungin vastuulle puiston hoito tuli vuonna 1906.
hautausmaat
Kuivasila
Läntinen Viertotie johti Hämeenlinnan keskustasta Kuivansillan yli länteen päin 1900-luvun alussa. Tie tunnettiin myös Chaussé-katuna. Viertotie on vanha nimitys rakennetun kaupunkialueen ulkopuolisille maanteille, joilta vaadittiin kestävyyttä vilkkaan liikenteen tai raskaiden kuormien takia. Vuoteen 1908 asti viertoteiden hoito oli Hämeenlinnassa pääosin valtion vastuulla, vaikka kaupunki osallistuikin kustannuksiin. Talvisessa postikortissa Läntisen Viertotien kaupungin puoleisessa päässä häämöttää vuonna 1900 valmistunut ortodoksinen sotilaskirkko. Tien oikealla puolella on Suomenkasarmien aidattu alue ja vasemmalla puolella näkyy vanhan hautausmaan kiviaitaa. Kiviaidan rakensi tykistösotamies Eerik Rask Suomen sodan jälkeen vuonna 1809, ja se purettiin Turuntien leventämisen yhteydessä 1900-luvun puolimaissa. Hautausmaan laidassa puiden takana on Nordenswan-suvun empiretyylinen hautakappeli. Turuntie tuli nimeksi tälle Hämeenlinnasta länteen johtavalle valtaväylälle vuonna 1925.
Böök, A. Th.
Julkaistu painettuna: Hämeenlinna : Enok Rytkönen.
Aineisto on lisensoitu Creative Commons Nimeä 4.0 Kansainvälinen -lisenssillä. Aineisto on vapaasti käytettävissä. Käytön yhteydessä on mainittava lähde.
linnat
vankilat
kasarmit
Linnankasarmit
Linnan kasarmit
Hämeen linna ei ollut auki matkailijoille 1900-luvun alkupuolella, vaikka se kaupungin matkaoppaissa nähtävyyteenä mainitaankin. Vuonna 1915 ilmestyneessä Hämeenlinnan matkaoppassa puhutaan Ruunuporin eli Tavastborgin linnasta ja esitellään linnan historiaa ja rakennusvaiheita. Linna oli kuitenkin tuohon aikaan pelkästään vankilakäytössä, joten matkailijoiden piti tyytyä ihmettelemään keskaikaista linnaa muurien ulkopuolelta. Vankilatoiminta jatkui päälinnassa vuoteen 1953 ja sen jälkeenkin vielä kehämuuri- ja päiväsellirakennuksissa aina vuoteen 1972 asti. Entistetty päälinna avattiin yleisölle vuonna 1979.
Julkaistu painettuna: Rautatiekirjakauppa O.-Y.
muurit
Hämeen linnassa ja sitä ympäröivissä kehämuurirakennuksissa toimi vankila vuosina 1837–1972. Tiilinen muuri Hämeen linnan vankila-alueen ympärille rakennettiin vuonna 1897. Tätä ennen aluetta ympäröi hirsistä rakennettu korkea aita.
Julkaistu painettuna: Kirkollinen kirja- ja paperikauppa.
naisvankilat
Hämeenlinnan kuritushuone ja työvankila
1910-luvun postikorttikuvassa on ilmeisesti Hämeen linnan naisvankeja työskentelemässä puutarhatöissä linnan vallihaudan sisäpuolella. Naisille tarkoitettu kuritushuone aloitti toimintansa Hämeen linnassa vuonna 1881, jolloin kaikki naispuoliset kuritushuone- ja työvangit siirtyivät Hämeenlinnaan. Kuritushuoneen yhteyteen liitettiin naisten työvankila. Naisvankilan käyttöön tulivat päälinna ja kehämuurirakennukset. Lisäksi vankila-alueen pohjoispuolelle rakennettiin 77-paikkainen päiväselliosasto naisille. Uudessa vankilassa oli tilaa yhteensä 415 vangille. Suomen ainoa naisvankila sai nimekseen Hämeenlinnan kuritushuone ja työvankila. Naisten osuus koko vankiluvusta oli suurimmillaan 1800-luvun lopulla. Vuonna 1894 joka neljäs vanki oli nainen. Tavallisimmin naiset kärsivät rangaistusta lapsenmurhasta tai sikiönlähdettämisestä.
Julkaistu painettuna: Suomalainen Kirjakauppa O-Y.
Postikorteista pyrittiin tekemään näyttävämpiä kohokuvioiden avulla, jolloin jokin osa kuvasta kohopuristettiin kartongin läpi nostamaan esim. rakennus tai muistomerkki taustastaan. Tässä postikortissa on Hämeen linna kohopuristetussa postikortissa, josta painettiin erivärisiä versioita. Tekniikka kehitettiin 1900-luvun alussa, ja luultavasti suomalaisia aiheita kuvaavat kortit painettiin ulkomailla, Saksassa tai Ruotsissa.
penkereet ja vallit
linnoittaminen
Linnanpuisto
Hämeen linnan ympärille rakennettiin 1770-luvulla kivetty vallihauta, joka yhdistettiin molemmista päistään Vanajaveteen. Vallihaudan rakentaminen liittyi Axel Magnus von Arbinin laatimaan Hämeen linnan linnoitussuunnitelmaan, jonka tarkoitus oli muuttaa keskiaikainen linna bastionilinnoitukseksi. Työt aloitettiin vallihautojen rakentamisella ja maavallien kunnostamisella. Postikorttikuvassa näkyy "kaivantoa" lähellä sisääntuloporttia linnan eteläpuolella. Vallihaudat ympäröivät edelleen kunnostettuina Hämeen vanhaa linnaa. Puiden takana on Hämeen lääninvankilan rakennus, nykyinen Vankilamuseo.
kirjakaupat
Lähetyskirjakauppa
Kirkollinen kirja- ja paperikauppa
Läntisellä Linnankadulla sijaitsi 1900-luvun alkuvuosina mm. kaksi apteekkia ja kolme kirjakauppaa. Kuva on otettu läheltä nykyisen Sibeliuksenkadun ja Birger Jaarlin kadun kulmaa kohti toria. Kadun vasemmalla puolella on vuosina 1904–1914 Hämeenlinnassa toiminut Kirkollinen kirja- ja paperikauppa. Kadun toisella puolella, apteekkari Ölanderin talossa on Lähetyskirjakaupan liikehuoneisto, jossa myytiin myös tapetteja. Myös Rytkösen kirjakauppa oli vuosisadan ensimmäisellä kymmenellä torin alareunassa. Hämeenlinnan I apteekki toimi Linnankadun ja Residenssikadun kulmassa apteekkari Ölanderin johdolla. Vähän edempänä torin laidalla oli kaupungin toinen apteekki, jota vuosisadan alussa hoiti V. A. Haglund.
Linnantie
Nykyinen Kustaa III:n katu tunnettiin 1980-luvun loppuun asti Linnantienä. Linnantie kulki Linnanpuiston läpi Hämeen linnan portille. Linnanpuiston vanhimpia istutuksia ovat Linnantietä reunustavat puut. Muuta puustoa tai muitakaan istutuksia puistossa ei vielä 1930-luvulle tultaessa ollut, vaan alue oli alavaa tulvavedelle altista vesijättömaata ja rantaniittyä. Avoin leveä oja kulki Niittykadun suuntaisesti puiston poikki ja laski Vanajaveteen.
lyseot
Hämeenlinnan lyseon uusrenessanssityylinen rakennus valmistui vuonna 1888. Koulurakennuksen suunnitteli yleisten rakennusten ylihallituksessa arkkitehti Magnus Schjerfbeck (1860-1933) yliarkkitehti Georg Wileniuksen johdolla. Lyseorakennus oli kuvan asussa aina 1930-luvulle asti, jolloin koulun molempiin päihin liitettiin siipirakennukset. Lyseon takana näkyy nykyään museona oleva Palanderin talo, jonka lehtori Edvard Palander oli vuonna 1904 myynyt kaupunginlääkäri Karl Johan von Fieandtin perheelle.
markkinat
torikauppa
Raatihuone
Kämärin talo
Hämeenlinnan kaupungissa oli järjestetty kaupungin perustamisesta lähtien kahdet yleiset markkinat vuodessa, syksyllä ja talvella. Kaupungin markkinat laajenivat 1800-luvun puolivälin jälkeen suorastaan valtaviksi, myyjiä ja ostajia saapui Pohjois-Suomesta ja Karjalasta asti, jopa Moskovasta saapui venäläisiä kaupustelijoita. Markkinat olivat samalla yleistä kansanhuvia karuselleineen ja sirkusesityksineen. Meno markkinoilla herätti yhä enemmän pahennusta vuosisadan loppua kohti mentäessä. Lopulta monet vetoomukset markkinoiden lopettamiseksi tuottivat tulosta, kun senaatti 8.8.1901 määräsi Hämeenlinnan markkinat lakkautettaviksi seuraavan vuoden alusta. Tämän jälkeen Hämeenlinnassa pidettiin vuosittain neljät tai viidet toripäivät, joilla sai harjoittaa "vilja-, hevos-, karjatuotteiden sekä kotimaisten tehdas-, käsi- ja kotiteollisuustuotteiden sekä maataloustuotteiden kauppaa". Ulkomaalaisilla kaupustelijoilla tai "huvilaitosten" pitäjillä ei ollut pääsyä näille toripäiville. Vanhasta tottumuksesta kaupunkilaiset nimittivät toripäiviä edelleen markkinoiksi, mutta pääasia oli, että pahennusta herättänyt elämä oli saatu loppumaan.
Hämeenlinna - Näköala kirkontornista Hattelmalan harjuun päin
maisema
Raastuvankatu
Raatihuoneenkatu
Vikmaninlahti
Myllymäki
Kirkontornista kohti Myllymäkeä 1900-luvun alkuvuosina otetussa kuvassa näkyvät torin etelälaidan rakennukset, joista uusin oli tuolloin vuonna 1900 valmistunut kauppias Jalmari Kämärin rakennuttama jugendtalo. Kämärin liiketalo oli arkkitehti H. R. Helinin suunnittelema. Talon takana näkyy Hämeenlinnan kaupungin sähkölaitoksen korkea savupiippu. Raatihuoneen oikealla puolella olevan pitkän puutalon omisti pankinjohtaja ja kauppaneuvos Alexander Bogdanoff. Vikmaninlahti ulottuu kuvan vasempaan reunaan, ja taustalla näkyvät 1880-luvulla rakennetut Hämeenlinnan tarkk'ampujapataljoonan puukasarmit Myllymäen kaupunginosassa.
Hans A. Hanson, Lübeck
Hämeenlinna - Näköala kirkontornista Kantolan niemeen päin
Kirkontornista etelään kohti Kantolanniemeä avautuvaa näkymää hallitsi 1900-luvun alussa Wetterhoffin työkoulun rakennus. Talon oli alun perin rakennuttanut kunnallisneuvos Johan Fredrik Lönnholtz 1860-luvulla. Fredrika Wetterhoff osti rakennuksen kauppias Kiutulta vuonna 1893, jolloin työkoulu oli jo toiminut talossa vuokralla muutaman vuoden. Fredrika Wetterhoff korjautti talon oppilaitokselleen sopivaksi, ja kuvassa näkyvä alun perin kaksikerroksinen rakennus korotettiin 1920-luvulla kolmikerroksiseksi.
mielisairaalat
psykiatriset sairaalat
Hattelmalan sairaala
Hattelmala
Etelä-Hämeen piirimielisairaalan uudisrakennus valmistui Vanajaan Kankaantaan kylän maille vuonna 1932. Sairaalan suunnittelija oli silloisen sosiaalihallituksen arkkitehti Aulis Kalma, joka piirsi T-kirjaimen muotoisen kolmikerroksisen rakennuksen. Sen lisäksi alueelle tuli kaksikerroksinen lääkärin ja taloudenhoitajan asuintalo sekä suuri ja ajanmukainen saunarakennus. Hattelmalan sairaalana paremmin tunnettu hoitolaitos oli valmistuessaan maan suurin mielisairaala, jossa "potilaiden hoidossa otetaan huomioon kaikki nykyajan viimeisimmät kokemukset." Arkkitehdit Erkki ja Inkeri Linnasalmi suunnittelivat sairaalan 1950-luvulla toteutetun laajennuksen. Silloin alueelle valmistuivat uusi kolmikerroksinen potilasrakennus, hallinto- ja vastaanottorakennus, talous- ja voimakeskus sekä henkilökunnan asuintalot. Sairaalatoiminta Hattelmalassa päättyi 1990-luvun puolivälissä. Nykyään alueen rakennuksissa toimivat Hämeen ammattikorkeakoulu ja teknologiakeskus Innopark.
Pikkutori
Pikkutorin näkymää vuodesta 1900 alkaen hallitsi ortodoksinen varuskuntakirkko. Pikkutorin alue syntyi Saaristen virkatalon paikalle, kun asemakaavaa vuonna 1826 laajennettiin länteen päin ja keskimmäinen kortteli jätettiin rakentamattomaksi. Pikkutoriksi (Lilla torget) tätä aluetta nimitettiin ensimmäisen kerran Hämeenlinnan palon jälkeisessä, vuoden 1831 asemakaavassa. Aluksi Pikkutori, jota myös Hevostoriksi kutsuttiin, oli vain luonnontilainen kenttä, jolle hevoset jätettiin kaupunkiin tultaessa ja jossa pidettiin hevos- ja eläinmarkkinoita. Vuonna 1835 hevosmarkkinat siirrettiin Poltinaholle ja Pikkutori tasoitettiin ja ympäröitiin aidalla. Seuraavalla vuosikymmenellä alueelle istutettiin vaahteroita ja siitä muodostui puistomainen alue. Ortodoksikirkko keskelle puistoa on merkitty ensimmäisen kerran Wileniuksen kaavaehdotuksessa vuonna 1868. Turuntien vasemmalla puolella näkyy Hämeenlinnan suomalaisen yhteiskoulun rakennusryhmä ja oikealla puolella nikkarityylisiä puutaloja 1800-luvun lopulta.
laiturit
Tämän postikortin kuva on myös vuonna 1927 ilmestyneen Hämeenlinnan matkailuoppaan kuvituksena. Teoksen kirjoittaja A. Th. Böök kuvailee kaupungin vuonna 1909 valmistunutta siltaa näin: "Kiistalan kaupunginosan yhdistää muuhun kaupunkiin Vanajaveden poikki vievä, graniittitukimuureilla lepäävä kaksijänteinen ristikkosilta. ... Korkealta sillalta on kaunis näköala eri suuntiin, ja se on muutenkin sopiva lähtökohta niille matkailijoille, jotka tahtovat 'Hämeen helmeen' tutustua." Vanha hevosuittolaituri 1800-luvun puolivälistä oli vielä 1920-luvulla paikallaan sillan Keinusaaren puoleisessa päässä, Pinellan puiston rannassa.
Väritetyssä 1910-luvun kortissa Vanajaveden ylittävä puinen Pitkäsilta on jo korvattu teräsrakenteisella uudella sillalla. Uusi silta avattiin käyttöön 15.11.1909. Vanhaa puusiltaa kehuttiin yleisesti kauniiksi, mutta rautasiltaa monet kaupunkilaiset pitivät sekä rumana että epäkäytännöllisenä. Tohtori Manner kirjoitti: "Vanhan sirorakenteisen ja kauniin sillan asemesta saatiin ruma kaarisilta, jota on etenkin siinä suhteessa moitittu, ettei sitä rakennettaessa ole ensinkään otettu huomioon karttuvan liikenteen tarpeita, vaan tehty tavallaan kapeammaksi kuin vanha silta.”
1900-luvun alun postikortissa on kuvattuna Vanajaveden ylittävä vanha puinen Pitkäsilta, joka purettiin vuonna 1909. Keinusaaren puolelta otetussa valokuvassa häämöttää kirkon torni kaupungin keskustassa. Raastuvankadun varrella näkyy myös ympäröiviä puutaloja korkeampana vuonna 1899 rakennettu Hämeenlinnan anniskeluyhtiön jugendtalo.
Hämeenlinna kaupunginkirjasto
poliisit
valaisimet
Uusi silta Vanajaveden yli keskustasta Keinusaareen avattiin juhlallisesti liikenteelle 15. marraskuuta 1909. Sillan piirustukset laati insinööri Karl Lindberg, joka oli aikansa merkittävimpiä terässiltojen asiantuntijoita Suomessa. Uusi silta oli muodoltaan ns. paraabeliristikkosilta. Kahta kaarta tukivat kauniisti muotoillut graniittiset maatuet ja yksi virtapilari. Silta oli varustettu betonikannella, joka oli verhoiltu mukulakivillä. Graniittiset tukirakenteet ovat edelleen osa myös vuonna 1963 rakennettua nykyistä siltaa. Osa sillan valaisimista on säilynyt Pinellan puistoon siirrettyinä.
"Eikö tämä ole kaunein maisemakortti H:linnan ympäristöltä?" kysyy postikortin lähettäjä vuonna 1908. Vuonna 1878 valmistunut Hämeenlinnan vanha puinen Pitkäsilta on tässä kuvassa vielä paikallaan. Vanha silta oli myös kaupungin nuorison kokoontumispaikka, mikä herätti ajoittain paheksuntaa paikallisten lehtien palstoilla. Hämeen Sanomat kirjoitti syksyllä 1883: "Poliisin tulisi valvoa, etteivät asevelvolliset sotamiehet ja kaupungin piiat, kun pitävät siltaa yhtymispaikkanaan, häiritse muita ihmisiä, joiden tarvitsee sillan yli kulkea." Vuonna 1909 Pitkäsilta korvattiin uudella rautaisella kaarisillalla.
Vanajaveden yli Keinusaaresta keskustaan vei vielä 1900-luvun alkuvuosina puinen Pitkäsilta. Vanha silta oli valmistunut vuonna 1878 ja sillan kupeessa Pinellan rannassa näkyvä hevosuittolaituri 1850-luvulla. Sillan tuleva purku on jo kortin kirjoittajalla tiedossa: "...et sinä tule sitä näkeen enää tän laisena, sitä vastoin oikeen komeena ja paljo isompana ...", hän kirjoittaa. Vanha silta korvattiin uudella rautaisella kaarisillalla vuonna 1909.
Hämeenlinna - Puistokäytävä Vanajaveden rannassa
kävelytiet
Vuonna 1904 perustettu puistovaliokunta, jonka johdossa oli lehtori A. Th. Böök, halusi saattaa loppuun jo 1890-luvulla aloitetun Rantapuiston kunnostuksen. Rantapuistoksi nimitettiin 1900-luvun alussa koko puistovyöhykettä Pitkältäsillalta aina Linnanpuistoon asti. Tarkoitus oli "saattaa ranta-alue täydelliseen kuntoon, joten hauska puilla istutettu kävelimö tulisi kulkemaan pitkin rantalaituria sen ja ajotien välillä sillasta aina linnantiehen asti". Linnantietäkin oli tarkoitus parantaa ja reunustaa puuistutuksilla, jolloin kaunis kävelyreitti jatkuisi rannasta linnalle asti. Puretun Pitkänsillan graniittiset päätypylväät tuotiin vuoden 1909 jälkeen Rantapuiston kävelytien molempiin päihin. Kuvan puistotie kulkee nykyisten Aleksis Kiven puiston ja Maaherranpuiston läpi. Kuva on otettu Niittykadun ja Linnankadun kulmauksesta.
Hämeenlinna - Puistomaisema Vanajavedeltä
penkit
Hämeenlinnaan perustettiin vuonna 1904 erityinen puistovaliokunta, joka jo seuraavana vuonna ryhtyi toteuttamaan yhtenäistä "kävelimöä" Vanajaveden sillalta Rantapuiston kautta kohti linnaa. Vanajanrannan puistotie on kuvattu 1920-luvun postikorttiin Rantapuiston, nykyisen Maaherranpuiston kohdalta. Lehtori A. Th. Böök kuvailee vuoden 1927 matkaoppaassaan silloista rantareittiä: "Hauska kävelyretki on sillalta Vanajaveden länsirantaa pitkin puistoon. Rantapuisto rehevine puineen, kukkalaitteineen ja kivisine tukimuureineen alkaa aivan sillankorvasta ja seuraa rantoja Hattulaan johtavan valtamaantien lähettyville saakka."
Parkki
Kaupunginpuisto
rauniot
kivirakenteet
Kaupunginpuiston rakennustöistä ylijääneistä kivistä maaherra Rehbinder rakennutti suuren katottoman kiviseinäisen rauniolinnan, joka valmistui luultavasti 1850-luvun puoleenväliin mennessä. Rakennelma sisältää keskikäytävän, joka yhdistää kahta erikokoista ja erimuotoista huonetta. Tekoraunio on rakennettu kylmämuuraustekniikalla, ja siinä on useita holvattuja ikkuna- ja oviaukkoja. Rehbinderin rauniot saivat kaupunkilaisilta monenlaisia nimityksiä, puhuttiin mm. luostarinmuurista, pirunlinnasta ja juutalaisten kirkosta.
Julkaistu painettuna: Hämeenlinna : Suomalainen Kirjakauppa O.-Y.
ravintolat
Puistoravintola
Lääninarkkitehti C. A. Edelfelt suunnitteli Kaupunginpuistoon sveitsiläistyylisen puistoravintolan, joka avattiin vuonna 1861 toukokuussa Floran päivänä. Edelfelt oli myös yksi ravintolahanketta ajaneen Parkkiyhtiön perustajista. Puistoravintola sijaitsi puiston itärinteessä. Rakennuksessa oli ravintolasali, kaksi kabinettia, keittiö ja tarjoilutiskillä varustettu kassahuone sekä kapea veranta. Leveät portaat johtivat kohti rantaa kävelytielle ja laiturille. Ravintolan pihalla oli istutuksia ja koristeuurna. Rakennuksen edessä pylvään päässä näkyy peilipallo. Ravintolan pohjoispuolella oli keilarata. Puistoravintolan suosio vaihteli eri vuosikymmeninä, kunnes se ränsistyneenä purettiin 1960-luvulla.
H. A. H. (Hans. A. Hanson)
Julkaistu painettuna: Hämeenlinnan uusi kirjakauppa.
pyykinpesu
Vanajaveden rannassa Kymnaasikadun (nykyisen Lukiokadun) päässä oli kaupunkilaisille tarkoitettu pyykkilaituri. Vastarannalla näkyy Hämeenlinnan vanha asemarakennus torneineen.
Julkaistu painettuna: Hämeenlinna - Tavastehus : Kirkollinen kirjakauppa - Kyrklig bokhandel.
Raatuhuoneenkatu
Hämeenlinnan anniskeluyhtiö
Hämeenlinnan anniskeluyhtiö eli virallisemmin Hämeenlinnan väkijuoma-, vähittäismyynti- ja anniskelu O.-y. toimi Rauhankadun ja Raastuvankadun kulmatontilla nro 49 omassa rakennuksessaan. Koristeellisen jugendrakennuksen suunnitteli vuonna 1899 arkkitehtitoimisto Helin & Nyström. Suuret viinikellarit ja viinikauppa sijaitsivat alakerrassa. Ensimmäisessä kerroksessa oli konjakkikauppa, viinakauppa ja työväen anniskeluravintola Tillikka. Toiseen kerrokseen oli sijoitettu raittiusravintola ja asuintiloja. Kadun toisella puolella on satulamaakari T. Heleniuksen satulasepän- ja verhoilijaliike ja sen vieressä lehtori Sargrenin vuonna 1900 rakennuttama asuintalo. Taustalla näkyy vanha puinen Pitkäsilta, joka purettiin vuonna 1909.
myymälät
satulasepät
Helenius, Timo
Korpimaa, suku
Raastuvankadun eli nykyisen Raatihuoneenkadun alkupään mäessä näkyy oikealla puolella vuonna 1899 rakennettu jugendtyylinen Anniskeluyhtiön talo, jonka suunitteli arkkitehtitoimisto Helin & Nyström. Rakennus toimi kaupungin virastotalona vuodesta 1918 aina vuoteen 2010 asti. Anniskeluyhtiön talon takana näkyy vuonna 1912 rakennettu Rakennusyhtiö Pohjan talo, jonka arkkitehtina oli Armas Lindgren. Tämän talon rakennutti tavaratalonsa jatkoksi kauppaneuvos A. G. Skogster. Kadun vasemmalla puolella on vuonna 1883 perustetun T. Heleniuksen satulasepänliikkeen talo. Satulamaakarimestari Timo Heleniuksen lapset vaihtoivat vuonna 1906 sukunimensä Korpimaaksi.
kangaskaupat
Näkymä torin kulmalta pitkin Raastuvankatua eli nykyistä Raatihuoneenkatua länteen päin on muuttunut perusteellisesti 1900-luvun jälkeen. Nykyisen kävelykadun varrella ei ole jäljellä yhtään kuvan rakennuksista. Kadun oikealla puolella oli Oskar Isakssonin kangaskauppa ja sen takana vuonna 1891 perustettu J. G. Grönin sekatavara-, nahka-, kalastus- ja matkatavarain kauppa. Kadun vasemmalla puolella sijaitsi Carl Lindevallin vuonna 1883 perustama sekatavarakauppa, jossa myytiin vuosisadan alussa myös hedelmiä ja herkkutavaroita. Vuodesta 1905 lähtien Lindevall piti rakennuksessa myös leipomo-, konditoria- ja kahvilaliikettä.
Hämeenlinnan ensimmäinen tavatalo avattiin silloisten Raastuvankadun ja Kirkkokadun kulmaan vuonna 1907. Skogsterin jugendtyylisen kauppahuoneen suunnitteli arkkitehti Selim A. Lindqvist, ja sen rakentamisessa sovellettiin alan uusinta osaamista. Suomessa uutta rakentamista olivat mm. rautabetonivälipohjat, joiden valmistuksessa käytettiin apuna tukholmalaisia asiantuntijoita. Tilaa eri osastoille oli ruhtinaallisesti kaikkiin kaupungin entisiin liikkeisiiin verrattuna, yhteensä 1350 m². Uutta olivat myös suuret näyteikkunat.
Hämeenlinnan raatihuoneen tontti lunastettiin vuonna 1849 lääninkamreeri Nordenswanin perillisiltä. Tontilla olevaa puurakennusta käytettiin raatihuoneena, kunnes se todettiin liian huonokuntoiseksi. Arkkitehti Alfred Caween suunnitteli kaupungille uuden uusrenessanssityylisen raatihuoneen, joka rakennettiin vuosina 1885–1887. Raatihuoneen viereisellä tontilla sijaitsi vuosina 1900–1963 kauppias Kämärin rakennuttama liiketalo. Tämä osittain kolme-, osittain nelikerroksinen kapeahko punatiilinen judendtalo oli arkkitehti H. R. Helinin suunnittelema.
Hämeenlinna - Raatihuone - Kirkko - Aulanko
Aulanko
raatihuone
1890-luku
A. Alopaeuksen kirjakauppa toimi Hämeenlinnassa vuodesta 1888 maaliskuuhun 1900. Alopaeus julkaisi omalla kustannuksellaan myös postikortteja. Tässä piirretyssä sommitelmakortissa on kuvattuna kaupungin tärkeimmät nähtävyydet 1800-luvun lopussa: Raatihuone, kirkko ja Aulanko. Raatihuoneen katolla liehuu Venäjän lippu. Keskimmäisessä pikkukuvassa on näkymä idästä Vanajaveden yli kohti keskustaa. Kortin piirtäjä on ruotsalaistaiteilija Anna Palm (1859-1924).
Palm, Anna
Julkaistu painettuna: Hämeenlinna - Tavastehus : A. Alopaeus.
Postikortissa on näkymä nykyiseltä kävelykadun jatkeelta kohti toria. Kadun oikealla puolella on mm. Syyne Kiviluodon kangaskauppa osoitteessa Raatihuoneenkatu 25. Vasemmalla näkyvässä Työväen säästöpankin rakennuksessa oli myös Osuusliike Hämeen keskustoimipaikka vuosina 1929–1942. Kaikki kuvassa näkyvät rakennukset on purettu, lukuun ottamatta torin kulman pankkitaloja taustalla.
Julkaistu painettuna: Hämeenlinna : Suomalainen Kirjakauppa Oy.
Vuosina 1906–1907 rakennetun Skogsterin kauppahuoneen rakennustyöt näyttäisivät olevan tässä postikortissa vielä hieman kesken. Kauppias A. Skogster oli omistanut kauppaliikkeen Hämeenlinnassa jo vuodesta 1895, jolloin hän osti veljeltään Felix Skogsterilta alkujaan J. J. Jägerroosin jo vuonna 1865 perustaman kauppaliikkeen. Skogsterin liiketoimet menestyivät niin hyvin, että hän rakennutti 1900-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä modernin tavaratalon Hämeenlinnaan. Skogsterin koko liiketoiminta saatiin siirretyksi uuteen rakennukseen vuoden 1907 marraskuuhun mennessä. Silloin tavaratalossa toimivat rautakauppa, siirtomaatavarakauppa, kangaskauppa, lasi- ja posliinikauppa sekä pukutehdas.
raittiusliikkeet
Hämeenlinnan raittiusseura
Raittiusseuran talo
Raastuvakatu
Hämeenlinnan raittiusseura rakennutti vuonna 1905 talon silloisen Raastuvankadun, nykyisen Raatihuoneenkadun alkupäähän. Jugendtyylisen raittiusseurantalon suunnitteli arkkitehti Henrik Reinhold Helin. Myös rakennuksen sisätilat ja kalusteet noudattivat samaa jugendtyyliä. Ensimmäisen maailmansodan aikana talo oli sotilassairaalana ja vuonna 1918 punakaartin hallussa. Raittiusseura myi tämän jälkeen ränsistymään päässeen talon varastoksi Arvi A. Karisto osakeyhtiölle. Suojeluyrityksistä huolimatta entinen raittiusseuran talo purettiin kesällä 1982.