Laukaa
suojeluskunnat
rakennukset
historia
Saralinna
92.845 (ykl)
Laukaan suojeluskunta
Kyppö, Jorma
Keuruun kaupunginkirjasto
paikannimet
etymologia
teoriat
88.29 (ykl)
sillat
paikallishistoriat
Tarvaala
Julia Kyreniuksen kirje tyttärelleen Olgalle 31.1.1890
kirjeet
brev
Kyrenius, Olga
1890
1800-luku
1800-talet
Julie Kyrenius kirjoittaa tammikuussa 1890 tyttärelleen Olgalle, Eino Leinon tädille. Olga huolehti usein varsinkin Lönnbohmien perheen nuorimmista pojista Artturista ja Einosta. Poikien isä, maanmittari Anders Lönnbohm, oli kuollut kaksi viikkoa aiemmin. Kirjeessä mainittu Emeli on Eino Leinon äiti Emilia (o.s. Kyrenius), ja Hilda ja Elin Leinon isosiskoja; Eugen on Lönnbohmin lasten serkku (Olgan veljenpoika). Syksyllä 12-vuotias Eino Leino aloittaa opinnot Hämeenlinnan lyseossa. – Lönnbohmien perheelle rakas Olga-täti kuoli vuonna 1913 vieraillessaan Maalahdessa Artturin luona. --- Raisio den 31 januari 1890 Älskade Olga! Tack så Mycket för dit sista brev jag fick det just Pauls dagen då var här mycket främman, samma dag hade vi läst på Tidningarna om Lönnbohms död, ungefär en väcka föredes så skref Elin till Hilda att Fadren var mycket siuk aldeles utan hopp, dä va skrivit den 14 de då hade han bara såvit, också skref hon att Emeli var också mycket siuk i styngn måtte hon nu helst till friskna hon som är så svag och klen så är jag red att hon också dukar under af bara sorg, vist hade han ju kunna leva ennu många år för att få sina yngsta gossar uppfostrade nu vad skall göra när döden kommer så skonar den ingen, nog har ju mången blivi i semre omstendiheter med flere små barn å skulder dertill, visserligen är det svårt men det är ju sådant som ej kan hjelpas man måste trösta sig med det hur var det när din far dog vad hade vi Två toma hender, jag fick gå och sy hos Eriksons för 10 kopek om dagen intet va det för ljusa tider det heller, jag inser det visst att det är sorligt att han skulle dö, men det är ju värdens gong hans tid var väl nu kommen mest är den stackars Olga att beklaga som ej har livnära sig på någåt sätt får nu Emeli leva så får hon ju pension att kosta på di tvenne gossana di andra sörier nog för sig det är ju gu nåd med dem mera Elin tycktes nu vara aldeles utom sig, mot mig är hon väl alt ennu grå merkte jag nog men sak samma; här leva vi som för Ida kom hem från kuopio der hon va att jula Emma är i joensu hos sin syster for ren före jul dit Nu skall hon gå i syskola för att lära sig sy kläder efter måt så vad är det nu för en Nöd när puts makerskan är hemma väver moderna tyger och syr sedan, jag är bara med mina stickningar jag sticka till Kuopio åt Helli ett täcke som innehöll 195 lappar och ett barntäcke af 30 lappar summa 225 28 mark fick jag för dem, garnet var Naturligtvis deras egit, som månas sticka på dem, Nu skulle Emma Nyman också villa ha ett sådant men hon har ej peningar så att det lär väl bli inte is jag sticka af mina egna[...] det nu holler jag på att sticka åt Eugen Bommolsstrumpor till färdigt när han blir ofiser sitt par [?] par har jag färdiga, ylle strumpor borde jag ju också få åt honom men då det hinner ju ennu, tills des är ju ennu över två år, åt Eder borde jag ju också sticka för han lär väl också behöva när han kommer bort hemifrån hvart må han nu hamna till. Hfors heller till Riga, i sommar slutar han sin skola i Reval så skref ju Calle när du skriver till Emili så helsa henne rett hjertligt af mig och säg att jag beklagar och deltager i hennes stora sorg, måtte vår herre ge henne styrka att bära den, och måtte hon bli frisk å få leva för sina barn Nu ej vidare för denna gongän Många tusende helsningar af alla våra men mest af din gamla Mutter Julie
Kyrenius, Julia
Konttiukko pohjoisessa : Elias Lönnrotin yhteydet Pohjois-Suomeen
elämäkerrat
lääkärit
toimittajat
kansanrunoudentutkijat
Oulu
Kajaani
Lönnrot, Elias
Piponius, Maria
lehdistö
Dokumentti on koottu Oulun kaupunginkirjaston verkkosivustosta Konttiukko pohjoisessa – Elias Lönnrotin yhteydet Pohjois-Suomeen. Sivusto julkaistiin vuonna 2002.
Kyrki, Irma
Oulun kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto
Niemelä, Karoliina
Oulun kaupunginkirjaston historiaa : Heinätorilta Kaarlenväylälle : Oulun kaupunginkirjaston 125 vuotta
kirjastot
yleiset kirjastot
kirjastorakennukset
kirjastotoimi
Oulun kaupunginkirjasto
Dokumentti pohjautuu Oulun kaupunginkirjaston historiaa esittelevään sivustoon, joka julkaistiin vuonna 2003.
Salmi, Kaija
Niskala, Kaarina
Puolakka, Helvi
Koppelo
Veskoniemi
Inarijärvi
Jääsaari
Moossinanselkä
Kaskamosaari
Vastusjärvi
Kaamanen
Kiviniemi, Lauri
Kiviniemi, Esa
Kiviniemi, Aleksi
Puolakka, Juho Kasper (Kasperi)
Ropponen, Kyllikki
luonnonilmiöt
yliluonnolliset olennot
paranormaalit ilmiöt
"Akat ne tieltä pallaa, mutta pallaa ne joskus miehetkin", totesi Lauri Kiviniemi, kun outo valoilmiö palautti Jääsaaren kämpälle matkalla olleet miehet takaisin kotiin. Moossinanselältä oli ilmestynyt traktorin eteen valopallo, jonka kaikki kyydissä olleet miehet olivat yhtäaikaa huomanneet. Ilmiötä oli porukassa ihmetelty, mutta matkaa oli päätetty jatkaa. "Tämä ei ole oikia homma", olivat miehet todenneet, kun ilmiö oli pysäyttänyt heidän toistamiseen. Jääsaaren kämpällä miehiä odotellut Kasperi Puolakka oli lähtenyt seuraavana päivänä katsomaan, missä matkalaiset viipyvät, ja hän oli havainnut valtavan railon jäässä. "Valoilmiö pelasti meidät varmalta kuolemalta", toteaa Erkki Kyrö muistellessaan 50 vuoden takaisia tapahtumia. Tapahtumasta oli kirjoitettu mm. Seura-lehdessä ja paikalla oli käynyt myös tutkijoita, mutta he eivät olleet löytäneet mitään ihmeellistä tapahtumapaikalta.
Kyrö, Erkki Topi Johannes
Vaattovaara, Merja
Sodan aikana sairaalassa töissä, kalastus Ivalojoella
Ivalo
Ivalojoki
kalastus
sota-aika
haavoittuminen
sairaalat
sairaanhoitajat
Ivalon sairaalassa oli sota-aikana töissä ensin kolme hoitajaa, myöhemmin kaksi. Ensimmäisten haavoittuneiden tulo oli suuri järkytys, sitten tilanteeseen oli pakko yrittää totutella. Töitä tehtiin viikko öisin, viikko päivisin. Ivalojoki oli kalaisa joki. Kyläläiset laittoivat verkkonsa yhteen, niistä tehtiin jata ja saalis jaettiin kaikkien kesken.
Kyrö, Ida
Nemtsinkoff-Körkkö, Tarja
Inarijärven muikkukanta: synty ja seuraukset
Kattajärvi
Alajärvi
Aikio, Veikko
Petäkoski, Esko
Mannermaa, Panu
Sergejeff, Kirill
muikku
pohjarautu
riikasiika
troolikalastus
rysäkalastus
kutu
saaliit
"Muikku, käärme ja piikanen tyttö eivät ole päässeet tunturin yli vaan ne on pitänyt tuoda". Rktl:n seurantatutkijana ja troolikalastajana Inarijärvellä toiminut Jaakko Kyrö kertoo, miten muikkukanta syntyi Inarijärveen ja mitä siitä seurasi. Inarijärven muikkukanta sai alkunsa Inarin kalanviljelylaitokselta tulvan seurauksena karkuun päässeistä Kelujärvelle tarkoitetuista muikuista 1970-luvulla. Kirill Sergejeff oli tuonut jo 1960-luvulla Sinettäjärveltä muikkua Alajärveen, josta osa on varmaan päätynyt myös Inarijärveen. Muikkua tuotiin myös Kattajärveen 1950-luvulla, joten Inarijärven muikkukannat muodostuvat kolmesta lajista. Muikkukanta on hyvin herkkä veden lämpötilan ja säännöstelyn vaikutuksille. 1980-luvulla, jolloin muikkua oli runsaasti Inarijärvellä, koettiin ennennäkemätön troolikalastusbuumi. Päätoimisia trooliporukoita oli parhaimmillaan 15 ja muutama kokeilijakin mahtui joukkoon. Saalista saatiin keskimäärin 200-400 kg yössä ja joskus nostettiin jopa 2000 kilon saaliita. Muikkukanta romahti 1990-luvun kylmien kesien seurauksena ja troolikalastajat katosivat Inarijärveltä.
Kyrö, Jaakko Anton Topias
Siuttajoki
Juutuanjoki
Tsarmijoki
harmaanieriä
taimen
rääpys
järvisiika
pohjasiika
kääpiösiika
nieriä
suolakala
kalakannat
suolaus
nuottakalastus
Sodan jälkeen Inarjärveltä saatiin niin paljon kalaa, että sen kanssa joskus hätävy. Nuotalla saatiin parhaimmillaan 800 kilon saaliita, jotka suolattiin kerroksittain puutynnyreihin ja vietiin myytäväksi. Parhaita kauppakaloja olivat siika ja taimen. Rautu käytettiin omiin tarpeisiin keittokalana. Keväisin pyydettiin riikasiikaa, joka ui pinnassa ja vesien lämmettyä siirrytiin nuottaamaan rannoille järvisiikaa. Inarijärvessä on kaikkiaan viittä eri siikalajia, joista muutama laji nousee kutemaan taimenen ja harjuksen tavoin Inarijärveen laskeviin jokiin. Vaelluskalojen kutujokia ovat mm. Ivalojoki, Juutuanjoki, Siuttajoki ja Tsarmijoki. Kalojen kutua hankaloittaa vesien pinnan vaihtelut ja esimerkiksi Ivalojoen hiekkasärkkien liikkumiset tulvien seurauksena.
Kyrö, Juho Sameli
Kyrö, (s. Kyrö) Aino Evida
Kyrö, Maria Sigrid
Kyrö, Petter Henrikinpoika
Kyrö, (s. Akujärvi l. Kyrö) Eva Maria Adamintytär
Kyrö, Onni Mikael
Kiviniemi, Matti Heribert (Junnu-Matti)
sukuhistoria
Jaakko muistelee lapsuuttaan Koppelon kylässä. Lapsia oli perheissä paljon ja taloissa asui oman perheen lisäksi myös muita sukulaisia. Kyrön perheessäkin oli kolmetoista lasta, joista kaksi kuoli kuristustautiin ja yksi syntyessään v. 1941. Lapsuuden leikit olivat pääasiassa poikasten keskeisiä kilpailuja ja metsissä vaeltamista. Kaikenlaisia kokeilujakin piti tehdä kuten Jymytupakan polttamista, josta seurasi monen viikon sairastuminen. Suuri mieleenjäänyt tapahtuma oli ensimmäisten Antros-nimisten moottoreiden hankinta Matti ja Mikko Kiviniemen sekä Onni Kyrön taloon. Kalastus oli Kyröllä kuten muissakin Koppelon taloissa pääelinkeino, joten moottorivene helpotti merkittävästi järvelle kulkemista. Järvellä kulkeminen isän mukana oli Jaakolle mieluista puuhaa pienestä pitäen. Lapsille pidettiin kovaa kuria ja joskus tuppivyö otettiin avuksi kun muu kovistelu ei auttanut.
Jokisuunselkä
Mutasaari
Rohelmasaari
Lahessaari
Puolakka, Heikki Vihtori
Puolakka, Tuomas Vesteri
Mutenia, Frans Toivo (Franssu)
Peltonen, Armas
Peltonen, Eelis
Kiviniemi, Mikko Mikonpoika (Pikkumikki, Mikki)
Puolakka, Oiva Kauko
kalastusvälineet
hauki
Keväisin kun Jokisuun selkä aukesi kaikki kynnelle kykenevät miehet ryntäsivät Koppelosta kalastamaan Jokisuulle. Kalastustukikohtina olivat Mustasaari, Lahessaari ja Rohelmasaari. Kalaa nuotattiin yleensä muutamia päiviä yhtä soittoa ja iltaisin kokoonnuttiin nuotion ääreen kertomaan kalastusjuttuja. Tuoretta kalaa piti saada keitettyä ennen kaakkurin huutoa jotta saatiin turvattua kesän kalaonni. Perinteisiin kuului myös vesilintujen munien syönti. Jotkut keräsivät linnun munia jopa työkseen. Suurimman kalan Jaakko oli nähnyt Hirvinuorassa Peskun lahdessa, kun hän oli ollut nuottaamassa isänsä kanssa. Nuotassa oli näyttänyt olevan keko, jolla oli kahvikupin kokoiset silmät. Keko osoittautui yli kaksi metriseksi haueksi, joka onnistui kuitenkin pakenemaan nuotan perältä. Isoja kaloja oli tullut myös saaliiksi asti. Suurin Jaakon saama taimen painoi perkattuna 11 kg 400 g ja monta kertaa karkuun päässyt ja lopulta saaliiksi saatu hauki yli 14 kiloa.
Paavisvuono
Salanuora
Miesniemi
Viimasaari
Koutokinsaaret
Kotasaari
Sikasto
Turvesaaret
kalastuspaikat
kalastusalueet
Vanhaan aikaan Inarijärvellä kalastettiin tietyillä nautinta-alueilla. Toisten perheiden kalastusalueille ei menty. Nuottaus oli perinteinen kalastusmuoto ja sitä vedettiin lähes vuorokauden ympäri. Aamuyöstä torkahdettiin muutamia tunteja tietyillä asentopaikoilla, joissa oli valmiina kotatarpeet. Tuulen suunta määräsi kulloisenkin kalastuspaikan, sillä nuottaa piti vetää myötätuulessa. Tuulta, jonka suunnassa kuljettiin kutsuttiin Raumatuuleksi ja raumakala oli virran mukana kulkeva kala. Kalastus aloitettiin keväällä jäiden lähdettyä ja sitä jatkettiin aina elokuulle saakka. Keväällä kalat olivat ranttuja ilmojen suhteen. Kun tuli lämmintä kalat villiintyivät ja söivät pinnassa olevaa ravintoa. Kovalla tuulella saaliit olivat heikkoja. Pikku-mikki ruukasikin sanoa, ettei lähe nuottaamhan kun käsiä palelee. Hän tiesi kokemuksesta, ettei silloin tule kalaa.
Kivilahti
Akuniemi
karhu
pesät
Jaakko Kyrö muistelee Kivilahdessa vuonna 1948 löytämäänsä karhunpesään liittyviä tapahtumia. Karhunpesä oli löytynyt velipojan kanssa tehdyllä hiihtoretkellä. Löydöstä lähdettiin kertomaan isälle, joka innostui kuulemastaan. Karhunpesälle palattiin Jaakon opastuksella, mutta sillä kertaa karhua ei löytynyt, vaikka Jaakko ryömi pesään asiaa tarkistamaan. Myöhemmin Jaakko palasi pesälle takaisin ja löysi pesästä kahden karhun makuujäljet. Akuniemi on Jaakon mukaan karhujen suosima pesintäalue.
taiteilijakirjat
Teos on taiteilijakirja. Sanaleikkejä J.O. Mallanderin nimestä.
Kytöhonka, Arto
Rikhardinkadun kirjasto
Vapaasti käytettävissä, lähde mainittava. Lupa kysyttävä kaupalliseen käyttöön. Valokuva: Chris Gurney.
T. S. Eliot : Alfred Prufrockin rakkauslaulu
Teos on taiteilijakirja. "This is the 40th anniversary revision of the catalyst of contemporary Finnish poetry. Not for sale. Not for literary priests. For stealth as T.S.Eliot advised. For the severe friends of fluxus. Decori decus addit avito". Runo painettu pienille paperiarkeille, joita ei ole leikattu auki. Kannet mustavalkoiset, kiinnitetty nitojalla.
Eliot, T.S.
Taianomaisia rajakarjalaisia hää- ja naimatapoja
Laatokan Karjala
kansanperinne
häät
taiat
Julkaisussa esitellään rajakarjalaisia häätapoja ja - taikoja, mm. liittyen lemmennostatukseen, morsiamen pukemiseen, morsiussaunaan ja häävuoteeseen. Ensimmäisellä sivulla mainitaan viitteenä: "Artikkeli perustuu kirjoittajan kesällä 1931 Korpiselän pitäjässä tekemiin muistiinpanoihin. Kyselyssä on käytetty apuna Astrid Reposen laatimaa kirjasta "Naimatavat" (Sanakirjasäätiön julkaisuja)."
Kyytinen, Pekka
Jns:n seutukirjaston maakuntakokoelma – PKKO 49.26 KYY
Hintaluettelo Kelloista, Sormuksista, Ketjuista, Kiikareista, Parranajokoneista, Sähkölyhdyistä, Silmälaseista, Lusikoista, Veitsistä, y. m.
Lönnrot, Leonard Albinus
L. A. Lönnrotin kello- ja sormuskauppa
myymälät
kellosepät
kultasepät
kello- ja kultasepänliikkeet
luettelot
tuoteluettelot
hinnastot
Hämeenlinna
1910-luku
Kelloseppä Leonard Albinus Lönnrot (1865–1944) perusti kello- ja sormuskaupan Hämeenlinnaan vuonna 1894. Liike menestyi hyvin, ja vuonna 1912 sillä oli päämyymälä torin varrella ja sivumyymälä Raatihuoneenkadulla numerossa 36, Kirkkopuiston kohdalla. 1930-luvun lopulla Lönnrot luovutti liikkeensä kahdelle nuorimmalle pojalleen. Walter Emil ja Hannes Martti Lönnrot muuttivat 1930-luvulla sukunimensä Lerneksi. He jatkoivat isänsä kellosepänliikettä aina vuoteen 1973 asti.
Julkaistu painettuna: Hämeenlinna, 1912.
L.V.
Teos on taiteilijakirja ja muodoltaan haitarikirja. Mustien irtokansien sisällä nelisivuinen haitarikirja, jossa on tummalla pohjalla unenomaisia kuvia kerrostaloista. Kuvat vedostettu kumiöljymenetelmällä. Uniikkikappale, tekijän signeeraama.
Laakkonen, Erja
Mäntsälässä hypättiin toiselle vuosisadalle
paikallishistoriat : Mäntsälä
pidot : Keisarin Kalaasit
historia : Autonomian aika : 1809
Möllersvärd, Ulla, fikt.
Kuortti, Päivi
Keski-Uusimaassa 10.5.1995 julkaistu artikkeli Keisarin Kalaaseista.
Laakso, Jaana
Mäntsälän kunnankirjasto
Laitilan Munanmyyntiosuuskunta 1914-1939 : historiikki osuuskunnan toiminnasta sekä perustamisesta vuoden 1938 loppuun
Varsinais-Suomi
Laitila
siipikarjanhoito
osuuskunnat
historiikit
Laakso, Selim
Laitilan Munanmyyntiosuuskunta
Einalo, Eino
Muistelmia opintokerhotoiminnasta Suttilassa
opintokerhot
Huittinen -- Suttila
Artikkeli Huittisten Museo- ja kotiseutuyhdistyksen toimittamassa Huittisten Joulu-lehdessä vuodelta 1987
Laaksonen, Esko
Turku
2010-luku
Kaunonen, Paula
Paula Kaunonen toimii kirjastovirkailijana Nousiaisten kunnankirjastossa ja harrastaa mm. valokuvausta. Kuva otettu Mallimaailman tapahtumapäivässä Turussa.
Laaksonen, Mikko / Mallimaailma
Ei kaupalliseen käyttöön. Tekijä mainittava.
aikakauslehdet
evankelis-luterilainen kirkko
papit Laamanen
Nils Johan
Paimen-ääniä Karjalasta oli Ylä-Karjalan rovastikunnan papiston perustama lehti. Se alkoi ilmestyä varsinaisesti vuonna 1881. Vastaavana toimittajana toimi Nils Johan Laamanen. Hän oli saapunut kaupunginsaarnaajaksi Oulunsalosta Johan Pöyhösen tilalle. Lehden näytenumero ilmestyi sanomalehti Karjalattaren välissä loppuvuonna 1880. Lehden tyyli oli ärhäkkä ja kärkevä. Laamanen tarttui erityisesti juomiseen ja viinan valmistamiseen. Lehti herätti mielipiteitä puolesta ja vastaan. Sen tuomitseva sävy oli joidenkin mielestä liian syyttelevä eikä lehti sen takia ollut kansan tarvitsemaa mieltä ylentävää sielunravintoa. Myös Laamasen räiskähtelevä persoona ja ilmaisutyyli saivat osan seurakuntalaisista ja muista kaupunkilaisista ärsyyntymään. Erityisesti kauppias Neppenström luotsasi seurakuntalaisten vastarintaa. Lehti ilmestyi vain puoli vuotta. Sitä jatkoi Vartia, joka oli myös Laamasen perustama. Myös tämä lehti tilaajien puutteessa vain vähän aikaa.
Laamanen, Nils Johan (vastaava toimittaja)
Joensuun Kirjapaino-yhtiön kirjapaino
Preiviiki
Pori
Satakunta
Pori -- Preiviiki
Reilun kymmenen kilometrin päässä Porin keskustasta löytyy Preiviikin hyvin säilynyt maaseutumaisema. Asukkaat ovat vuosisatojen vaihteissa olosuhteissa kehittäneet kylästä elinvoimaisen ja samalla vaalineet esi-isiensä kulttuuriperintöä, suojelleet alueen harvinaista luontoa ja antaneet suotuisten olosuhteiden muodustua satojen lintulajien viihtymiselle. Preiviikiläiset ovat osanneet elää luonnon kanssa sovussa yli viisisataa vuotta. Preiviiki, meren alta kyläksi sisältää seudun historiaa, muistelmia ja hauskoja tapauksia. Tarkan ja elävän vanhanajan elintapojen kuvauksen takia kirjan parissa on helppo viihtyä.
Lääperi, Onerva
Kesäläinen, Johanna
Preiviikin kiinteistöyhdistys ry
© Onerva Lääperi, Johanna Kesäläinen, Tapani Arvela, Martti Grönblom, Sirkka Nyholm, Kari Rantala, Sinikka Uusitalo, Jukka Kalervo Willman, Sirkka Aalto, Jan Eerala, Seppo Elonen, Tiina Ilveskoski, Erik Johansson, Janne Lampolahti, Anne Mäkelä, Markku Neiramaa, Matti Nieminen, Frans Peltonen, Viljo Pihlajamäki, Kaarina Ranne, Maire Uotila, Arvo Vihtori Uusitalo
Merellisen Porin monet kasvot : kotiseutukirja
Pori -- Mäntyluoto
Pori -- Reposaari
Merellisen Porin monet kasvot tarkas­telee Porin kaupunkia sen syntymästä tähän päivään. Kirjan punaisena lankana on joen ja meren merkitys kaupungin syntymiselle ja sen kehittymiselle. Matka vanhasta kauppa- ja laivanvarustuskaupungista suurteollisuuskeskukseksi ja lopulta nykyiseksi monipuoliseksi kult­tuuri-, luonto- ja yliopistokaupungiksi on ollut pitkä ja vaiherikas. Kokemäenjoen laineet ja aavan Selkä­meren rannat ovat nähneet melkein usko­mattomia ja lähes unohtuneita tarinoita.
Pilot-kustannus
Laatikainen, Erkki