Joensuu
konsertit
musiikki
Ingman, Naëmi
käsiohjelmat
Joensuun Seurahuone sijaitsi Kauppa- ja Suvantokadun kulmassa. Se oli kaupunkilaisten kohtaamispaikka. Siellä järjestettiin ohjelmallisia iltahuveja ja konsertteja. Ravintolaa emännöi vuosia kaupungin kulttuurielämän alullepanija ja ylläpitäjä Andrietta (tai Andriette, Henrietta) Svärd. Kaupunkilaiset kutsuivat häntä nimellä Neissyt; samoin Seurahuoneesta puhuttiin "neissyenä". Tämä lempi- tai pilkkanimi saattoi viitata myös bordellitoimintaan, jota Seurahuoneella mahdollisesti harrastettiin. Andrietta esiintyi itsekin mielellään Iltahuvien näytelmissä, usein miesten roolissa. Tästäkin syystä hän oli kaupungissa keskustelua herättävä värikäs hahmo.
Joensuun seutukirjaston maakuntaosasto – Pienpainatteet – 78: MUSIIKKI
Joensuun seutukirjasto–Pohjois-Karjalan museo
Aholainen, Irja
Almi, Alfons
Ruusunen, Kalle
Oopperakonsertissa esiintyivät Irja Aholainen, sopraano Alfons Almi, tenori ja Kalle Ruusunen, baritoni.
Jns:n seutukirjaston maakuntaosasto – Pienpainatteet – 78: MUSIIKKI
Käsiohjelma Raili Kostian konserttiin. Säestää Pentti Koskimies.
Konserttiohjelma : Sibeliuksen juhlavuoden konsertti
käsiohjelmat Raatikainen
Tyyne
Konserttiohjelma : Valstojen ja Haapasen trio
käsiohjelmat Haapanen
Tuomas Valsta
Tapani Valsta
Esko
Käsiohjelma Tapani Valstan, Tuomas Haapasen ja Esko Valstan konserttiin 1956.
Konserttiohjelma: Joensuun musiikkiyhdistys (1)
kuorot
Joensuun musiikkiyhdistys
Joensuun musiikkiyhdistyksen 25-vuotisjuhlakonsertissa esiintyi Joensuun musiikkiyhdistyksen mieskuoro. Konsertissa solistina oli neiti Irma Salmela (viulu) säestäjänään kapellimestari Aarne Rytkönen. Konserttia johtivat Lauri Kumpulainen ja Onni Varis.
laulajat
Järnefelt
Maikki
Käsiohjelma Maikki Järnefeltin juhlakonserttiin 22.5.1927 Joensuussa. Säestäjänä oli Selim Palmgren. Maikki Pakarinen-Järnefelt oli Joensuusta lähtöisin oleva oopperalaulaja. Hän oli syntynyt 26.8.1871 ja kuoli Turussa 4.7.1929, vain kaksi vuotta Joensuun konsertin jälkeen. Hän oli tuolloin naimisissa Selim Palmgrenin kanssa. He olivat menneet naimisiin vuonna 1910. Sitä ennen hän oli naimisissa säveltäjä Armas Järnefeltin kanssa 1893-1910, ja heille syntyi Eva-tytär 7.11.1901. Hän käytti myös nimeä Maikki Järnefelt-Palmgren. Maikki Pakarinen kävi Joensuun ruotsalaisen tyttökoulun, jonka jälkeen hän lähti opiskelemaan Helsingin musiikkiopistoon (nyk. Sibelius-Akatemia) vuonna 1887. Taiteilijauransa aikana hän piti lukuisia konsertteja ympäri Eurooppaa. Hän oli Suomen ensimmäisiä merkittäviä laulutaiteilijoita, jotka lähtivät tavallisen kansan keskuudesta, ei säätyläisperheestä. Vuosina 1907-1910 hän asui ja opiskeli laulua Italiassa, jossa käytti italialaista nimeä Maria Campoferro. (Lähdeteos: Kouvulehto, Marja-Liisa: Maikki Järnefelt-Palmgren)
fin
Järnefelt, Maikki
Konserttiohjelma Kööpenhaminassa pidetystä kansanlauluillasta 6.12.1919. Säestäjänä oli Selim Palmgren. Maikki Pakarinen-Järnefelt oli Joensuusta lähtöisin oleva oopperalaulaja. Hän oli syntynyt 26.8.1871 ja kuoli Turussa 4.7.1929. Hän oli naimisissa Selim Palmgrenin kanssa vuodesta 1910. Sitä ennen hän oli naimisissa säveltäjä Armas Järnefeltin kanssa 1893-1910, ja heille syntyi Eva-tytär 7.11.1901. Hän käytti myös nimeä Maikki Järnefelt-Palmgren. Maikki Pakarinen kävi Joensuun ruotsalaisen tyttökoulun, jonka jälkeen hän lähti opiskelemaan Helsingin musiikkiopistoon (nyk. Sibelius-Akatemia) vuonna 1887. Taiteilijauransa aikana hän piti lukuisia konsertteja ympäri Eurooppaa. Hän oli Suomen ensimmäisiä merkittäviä laulutaiteilijoita, jotka lähtivät tavallisen kansan keskuudesta, ei säätyläisperheestä. Vuosina 1907-1910 hän asui ja opiskeli laulua Italiassa, jossa käytti italialaista nimeä Maria Campoferro. (Lähdeteos: Kouvulehto, Marja-Liisa: Maikki Järnefelt-Palmgren)
Konserttiohjelma on Maikki Järnefeltin Berliinissä 5.2.1900 pitämästä lauluillasta, jonka säestäjänä oli hänen vanha ystävänsä Ferruccio Busoni. Maikki Pakarinen-Järnefelt oli Joensuusta lähtöisin oleva oopperalaulaja. Hän oli syntynyt 26.8.1871 ja kuoli Turussa 4.7.1929. Hän oli naimisissa Selim Palmgrenin kanssa vuodesta 1910. Sitä ennen hän oli naimisissa säveltäjä Armas Järnefeltin kanssa 1893-1910, ja heille syntyi Eva-tytär 7.11.1901. Hän käytti myös nimeä Maikki Järnefelt-Palmgren. Maikki Pakarinen kävi Joensuun ruotsalaisen tyttökoulun, jonka jälkeen hän lähti opiskelemaan Helsingin musiikkiopistoon (nyk. Sibelius-Akatemia) vuonna 1887. Taiteilijauransa aikana hän piti lukuisia konsertteja ympäri Eurooppaa. Hän oli Suomen ensimmäisiä merkittäviä laulutaiteilijoita, jotka lähtivät tavallisen kansan keskuudesta, ei säätyläisperheestä. Vuosina 1907-1910 hän asui ja opiskeli laulua Italiassa, jossa käytti italialaista nimeä Maria Campoferro. Vuosina 1921-1926 hän asui Pohjois-Amerikassa Selim Palmgrenin kanssa ja konsertoi myös siellä. (Lähdeteos: Kouvulehto, Marja-Liisa: Maikki Järnefelt-Palmgren)
Käsiohjelma Belgian Ostendessa vuonna 1907 pidetystä sinfoniakonsertista, jossa Maikki Järnefelt lauloi aarian Massenet'n oopperasta Herodiade, Lisztin Die drei Zigeuner ja Järnefeltin Sunnuntain. Maikki Pakarinen-Järnefelt oli Joensuusta lähtöisin oleva oopperalaulaja. Hän oli syntynyt 26.8.1871 ja kuoli Turussa 4.7.1929. Hän oli naimisissa Selim Palmgrenin kanssa vuodesta 1910. Sitä ennen hän oli naimisissa säveltäjä Armas Järnefeltin kanssa 1893-1910, ja heille syntyi Eva-tytär 7.11.1901. Hän käytti myös nimeä Maikki Järnefelt-Palmgren. Maikki Pakarinen kävi Joensuun ruotsalaisen tyttökoulun, jonka jälkeen hän lähti opiskelemaan Helsingin musiikkiopistoon (nyk. Sibelius-Akatemia) vuonna 1887. Taiteilijauransa aikana hän piti lukuisia konsertteja ympäri Eurooppaa. Hän oli Suomen ensimmäisiä merkittäviä laulutaiteilijoita, jotka lähtivät tavallisen kansan keskuudesta, ei säätyläisperheestä. Vuosina 1907-1910 hän asui ja opiskeli laulua Italiassa, jossa käytti italialaista nimeä Maria Campoferro. (Lähdeteos: Kouvulehto, Marja-Liisa: Maikki Järnefelt-Palmgren)
Konserttiohjelma: Nya Svenska Damkvartett
Nya Svenska Damkvartetin konsertin käsiohjelma. Kvartetissa lauloivat Amanda Carlsson, Ingeborg Löfgren, Inga Ekström ja Bertha Erixon. Naisnelikko kävi esiintymässä useissa Euroopan maissa ja jopa Amerikassa saakka.
Joensuu Boktryckeri
käsiohjelmat Westerlind
A. E.
Seurahuone sijaitsi Kauppa- ja Suvantokadun kulmassa. Se oli kaupunkilaisten kohtaamispaikka. Siellä järjestettiin ohjelmallisia iltahuveja ja konsertteja. Ravintolaa emännöi vuosia kaupungin kulttuurielämän alullepanija ja ylläpitäjä Andrietta (tai Andriette, Henrietta) Svärd. Kaupunkilaiset kutsuivat häntä nimellä Neissyt; samoin Seurahuoneesta puhuttiin "neissyenä". Tämä lempi- tai pilkkanimi saattoi viitata myös bordellitoimintaan, jota Seurahuoneella mahdollisesti harrastettiin. Andrietta esiintyi itsekin mielellään Iltahuvien näytelmissä, usein miesten roolissa. Tästäkin syystä hän oli kaupungissa keskustelua herättävä värikäs hahmo.
mieskuorot
kuorolaulu
Yleisökuva on otettu Pukkilan Mieskuoron konsertissa Savijoen seurantalolla. Tilaisuudessa piti puheen kuoron puheenjohtaja Toivo Synkkänen, joka kiitti mieskuorolle lahjoitetusta pianosta. Synkkänen joutui monta kertaa toistamaan puheensa kohtaa ”niin tämä piano…niin tämä piano..." etsiessään samalla taskuistaan muistilappua. Lopulta lappu löytyi ja puhe jatkui sujuvasti. Eturivissä istuu Aulis Sallinen (oik.) ja Sylvi Seppälä (2. vas.). Kolmannella rivillä istuu Eila Anttila (oik.), opettaja Raita Hynninen (5. oik.), keittäjä Virpi Saloranta (6. oik.) ja emäntä Elina Karjalainen. Neljännessä rivissä on Väinö Konkonen (oik.), Anneli Ahola (4. oik.), Pirkko Lehtinen (Clewer) (5. oik.), Kaija Lehtinen (Tommila) (6. oik.) ja Olle Kotilainen (7. oik.). Viidennessä rivissä ovat Olli Kallio (1. oik.) ja Olavi Kivistö (3. oik.). Kuvan takaosassa oikealla on Paavo Seppälä (kolmanneksi viimeinen rivi). Kuvan vasemmassa reunassa on opettaja Mirjami Mela (2. rivi, silmälasipäisen naisen oikealla puolella) ja kunnansihteeri Kerttu Nurminen (4. rivi). Kuva on 1950-luvun loppupuolelta.
Pukkilan kunnankirjasto
Heikkinen, Pentti
Keuruun kaupunginkirjasto
Konstaapeli Olavi Saastamoinen alli sylissään 1968
Keitele
valokuvat
1960-luku
henkilökuvat
Konstaapeli Olavi Saastamoinen pelastamansa alli sylissään. Pielaveden ja Keiteleen Sanomissa 12.1.1968.
Paananen, Vellamo
Keiteleen kunnankirjasto
Konsuli C. G. Wolff ja hänen uljas purjelaivastonsa
laivanvarustajat
skeppsredare
vaasalaiset
vasabor
konsulit
konsuler
Vaasa
Vasa
1800-luku
1800-talet
kauppaneuvokset
kommerseråd
Palosaari
Brändö
Wolffintie
Wolffskavägen
yritykset
företag
yrittäjät
företagare
Konsuli Carl Gustaf Wolff ja hänen uljas purjelaivastonsa. Vaasalainen, joka aloitti tyhjin käsin, mutta tuli Pohjoismaiden suurimmaksi purjelaivanvarustajaksi. Artikkeli Vaasan Kauppaseuran 50-vuotisjuhlalehdessä Vaasa 1940. Vaasan Kirjapaino
Vaasan Kauppaseura
Kontioniemen parantolan vuosikertomus 1931
Kontiolahti
Kontioniemi
sairaalat
parantolat
Kontioniemen parantola
toimintakertomukset
tartuntataudit
henkilöstö
Elokuussa 1930 käyttöönvihityn Kontioniemen parantolan vuosikertomus vuodelta 1931.
Joensuun pääkirjaston maakuntakokoelma – PKKO 59.2205 KON
Kontioniemen parantolan vuosikertomus 1933
toiminta
Elokuussa 1930 käyttöönvihityn Kontioniemen parantolan vuosikertomus vuodelta 1933
Kontioniemen parantolan vuosikertomus 1934
Elokuussa 1930 käyttöönvihityn Kontioniemen parantolan vuosikertomus vuodelta 1934
Haapala, Onni
Konttiukko pohjoisessa : Elias Lönnrotin yhteydet Pohjois-Suomeen
elämäkerrat
lääkärit
toimittajat
kansanrunoudentutkijat
Oulu
Kajaani
Lönnrot, Elias
Piponius, Maria
lehdistö
historia
Dokumentti on koottu Oulun kaupunginkirjaston verkkosivustosta Konttiukko pohjoisessa – Elias Lönnrotin yhteydet Pohjois-Suomeen. Sivusto julkaistiin vuonna 2002.
Kyrki, Irma
Oulun kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto
Niemelä, Karoliina
Konzert für Klavier und orchester Nr. 1 Es-dur
konsertot 1850-luku
Alkuperäisen levyjulkaisun tuotetunnus: Heliodor 89 567
Liszt, Franz
EMI
Foldes, Andor
Karajan, Herbert von
Berliner Philharmoniker
Konzert für Klavier und orchester Nr. 2 A-dur
E.L.
Kopioita Emilie Bergbomin kirjeistä Minna Canthille
kirjeet
Minna Canth
Emilie Bergbom
Kopioita Kaarlo Bergbomin kirjeistä Minna Canthille
kopiot
Kaarlo Bergbom
Kaarlo Bergbomin Minna Canthille kirjoittamien 20 kirjeen kopiot. Kirjeiden päiväykset: 5.1.1880, 19.6.1880, 4.4.1881, 25.4.1881, 2.6.1881, 27.2.1882, 14.5.1882, 2.6.1882, 29.9.1887, elokuun loppu 1887, 14.5.1888, keskellä lokakuuta 1888, n.15.11.1888, Joulunaikaan 1888, 28.5.[1894], 9.1.[ ], päiväämätön. Nämä kirjeet on kopioitu foliokokoisille konseptipapereille, sivut numeroitu 1-42. Kirjepaperille kopioidut kirjeet: 3.10.1892, 30. 11. [ ] ja päiväämätön, joka on kirjoitettu syyskuun alussa v.1892. Viimeksi mainitun kirjeen sivut on numeroitu 1-12. Kopioiden kirjoittajaa ei tiedetä.
Kopioituja otteita Minna Canthin kirjeistä Elli Canthille
Elli Canth
Kopiotuja katkelmia on yhteensä 35 kirjeestä. Kopioiden kirjoittajaa ei tiedetä.
Partakko
Tsuolisvuono
Inarijärvi
Koppelo
Junnu-Matti
Sevettijärvi
Kiviniemi, Matti (Juho Matti) (Pikku-Matti)
Aro, Pirkko
vesikuljetus
vesikulkuneuvot
ponttoonit
1950-luku
Koppelon kyläläisten yhteisellä ponttoonilla oli monta käyttöä. Sillä kuskattiin kotieläimet ja niittokoneet kesäisin saariin. Sitä käytettiin Sevettijärven koulun rakennustarvikkeiden ja tienrakennustarpeiden kuljettamiseen sekä kalanpoikasten istuttamiseen Inarijärveen. Ponttooni palveli myös matkailijoita. Kansanedustaja Pirkko Aro kulki monena kesänä miehensä kanssa ponttoonin kyydissä pitkin Inarijärveä. Kuljettajana toimi Pirkon isä, Pikku-Matti.
Afanasjeff, Pirkko Eila Mirjami
Vaattovaara, Merja
Torikka, Pertti
taiteilijakirjat
Teos on taiteilijakirja. Kollaasitekniikalla toteutettu, itse tehty paperi. Kirjan sivuille kiinnitetty värikkäitä paperinpaloja, sidottu vaaleanpunaisella, punotulla pumpulilangalla. Materiaali: paperi, käsin valmistettu pellavalanka, 2 helmeä lasitetusta valkosavesta. Uniikkikappale.
Hutri, Eila
Rikhardinkadun kirjasto
Vapaasti käytettävissä, lähde mainittava. Lupa kysyttävä kaupalliseen käyttöön. Valokuva: Chris Gurney.
1970-luku
Paananen, Wellamo
Isä Veikko Haara hioo maalattavan auton pintaa, mutta neljävuotias Timo on kiinnostuneempi kuvaamisesta. Korjaamo- ja maalaushalli Kummunkylällä. Pielaveden ja Keiteleen Sanomissa 28.7.1977.
Korkeakallio
Pikkukallio
Huittinen -- Palojoki
Artikkeli Huittisten Kotiseutuyhdistyksen toimittamassa Huittisten Joulu-lehdessä vuodelta 2006
Apilisto, Seppo
Riihimäki, Lea
asuinrakennukset
1910-luku
Korpela. Keitele, Äyräpää. Päärakennuksen vanhempi osa ajoittuu vuoteen 1916. Taloa jatkettu lisäkamarilla vuonna 1922.
Kosunen, Liisa
Peiponen, Sinikka
rakennukset
kirjailijat
vapaa-ajan asunnot
Pyhäntä
Pentti Haanpää osti Korpelainen-nimisen asutustilan Pyhännän Iso-Lamujärveltä vuonna 1950 kesäpaikaksi itselleen ja perheelleen. Kirjailija oleskeli Korpelaisessa myös talvisaikaan, jolloin hän asusti työhuoneessaan saunarakennuksessa.
Aineiston julkaisemiseen muualla on pyydettävä lupa Pentti Haanpään seuralta.
Korpelaisen mökkipäiväkirja vuosilta 1951-1955
päiväkirja
muistiinpanot
kalastus
vierailut
Digitoitu dokumentti on mustakantinen keskikokoinen muistiinpanovihko. Dokumentti sisältää Haanpään päivittäismerkintöjä Pyhännän Korpelaisessa vuosina 1951-1955. Ensimmäisellä sivulla Haanpään käsialalla: Korpelaisen kirja, seuraavalla kirjoituskoneella versaalikirjaimin: KORPELAISEN MÖKKIPÄIVÄKIRJA. Merkinnät on tehty lyijykynällä, sivulla 22-23 kuulakärkikynällä. Pentti Haanpään merkintöjen jälkeen erilliselle sivulle on liimattu lappu, jossa lukee "Muistiinpanoja Elämän tieltä, Aili Haanpää". Ilmeisesti aikomuksena oli tehdä niitä lisää, mutta mukana on vain yksi lappu 27.9.1955, joka keskeytyy kesken lauseen (jatko puuttuu). Aili Haanpää toteaa pienen perheen olevan hajallaan, Elsa Oulussa Merikosken yhteiskoulussa, Isä Korpelaisessa ja hän itse Piippolan kodissa. "Mutta onpa hyvä kulkuväline Äidillä: on oma pikku Moskvitsh-auto. Sillä luistelen menemään aina kun tulee ikävä ja on aikaa ja asiaakin. Tänään tiistaina lähden Lamujärvelle Isän luo." Lapsekas ilmaisu viittaa siihen, että muistiinpanot oli tarkoitettu Elsalle. Ensimmäisellä merkintäsivulla on mökin hankintahistoria ja kuvaus rakentamisesta maarekisterinumeroa myöten. Ostettu 11.7.1950 Aarne Ahlgrenilta. Viimeinen päiväkirjamerkintä, joka on tehty 30.9.1955, on seuraava: "Pilvistä, eteläistä, eukko lähti. - 1:si siima syötteihin". Haanpää oli laskemassa pitkäsiimaa Isolla Lamujärvellä, kun matka päättyi veneen kaatumiseen ja kirjailijan hukkumiseen. Vihkon lopussa on Haanpään päivittäiset tarkat merkinnät pyydetyistä kalansaaliista painoineen grammalleen takautuvassa vuosijärjestyksessä 1955-1951. Viimeisellä sivulla on kalalajeittain saaliskalojen kokonaismäärä, esim. ahven 819 kpl jne. Tämän alla on yhteenveto Korpelaisessa vietetyistä päivista 1951-55. Laajuus noin sata sivua Kirjoituspaikka ja -aika Korpelainen 2.5.1951-30.9.1955 Päiväkirjaa ei ole julkaistu.
Haanpää, Pentti
Siikalatvan kirjasto
Aineiston julkaisemiseen muualla on pyydettävä lupa Pentti Haanpään tekijänoikeuksien omistajalta.
työtilat
saunat
Pyhäntä, Lamujärvi
henkilöt
sukulaiset
Haanpää, Elsa
Rouvinen, Veikko
Rouvinen, Irja
Marttinen, Terttu
Korpelaisen saunatuvan seinustalla Pentti ja Elsa Haanpää sekä Rouviset ja tytöt. Kuva on otettu vuonna 1953.
Haanpää, Aili
Vesterinen, Esko
Vesterinen, Eero
Vesterinen, Maija
Vesterinen, Hilkka
Korpelaisessa vuonna 1954. Vesteriset Piippolasta vieraana.
Marttinen, Paavo
Pentti Haanpää Veikko Rouvisen ja Paavo Marttisen kanssa Korpelaisessa.
Ruovinen, Irja
Vieraita Korpelaisessa heinäkuussa 1958. Kuvassa mm. Irja ja Veikko Rouvinen, Paavo Marttinen ja Aili Haanpää.
perheet
Madetoja, Hilja
Korpelaisessa Lamujärvellä kesällä 1955.
navetat
Korpiharju. Keitele, Sulkavanjärvi. Navettarakennus on muurattu noin 1953.
Korpiharju. Keitele, Sulkavanjärvi. Asutustila lohkaistu Harjun ja Rinteen tilan maista 1952-53.
Korpimailla. Osa käsikirjoituksesta lokakuu 1942 Seitsemän miehen saappaat. Osa käsikirjoituksesta vuosilta 1942-1943 Päiväkirjaa vuosilta 1942-1943
pohjoispohjalainen kaunokirjallisuus
sotakirjallisuus
sotapäiväkirjat
sotapropaganda
Digitoitu dokumentti on kirjoitettu pieneen ruutulehtiöön, jossa on vaalean kellertävänruskeat kannet. Dokumentti sisältää osan novellin Korpimailla käsikirjoituksesta, osia Yhdeksän miehen saappaat -teoksen käsikirjoituksesta sekä Haanpään sotamuistelmia, jotka on kirjoitettu novellien väliin. Novellissa Korpimailla korpeen raivataan sotatietä. Anna pelkää vanhan rauhan menneen, mutta isäntä Tuomas on tyytyväinen. Voittipa sodan kuka tahansa, tietä ei oteta häneltä pois. Annakin on tyytyväinen, kun siltä rintamalta ei tule huonoja uutisia, missä hänen poikansa, nuorempi Tuomas, on sotimassa. Novellin lopussa on otsikko "Korpimailla (jatko ja loppu)". Laajuus 5 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Leskelä 13.10.1942 Julkaistu joululehdessä Työn Joulu (1942) ja kokoelmassa Nykyaikaa (Otava 1942), sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989). Saksalainen kolonna on juuttunut mutaan, kunnes telaketjuvaunu kiskoo sen ja suomalaiskuormurit yli hankalampien paikkojen. Suomalaisauto, jossa on heinäkuorma, ottaa paikallisia ukkoja kyytiin. Tavallisesti puolessa vuorokaudessa huitaistu ajo kestää neljä vuorokautta. Romaanissa tämä episodi liittyy korpraali Korppiin ja se on alun perin kirjoitettu itsenäiseksi novelliksi. Haanpään omakohtaiseen kokemukseen perustuvassa tekstissä käytetään puhuttelumuotoa: "Ajattelit, että monta on syöty, mutta monta ei enää syödä!". Yhdeksän miehen saappaat -romaanissa teksti on muodossa: "Korpraali Korppi ajatteli..." (s. 357). Korppia koskevia kappaleita ja virkkeitä on lisätty julkaistuun romaaniin. Keväisen sotatien päiväkirjamuistiinpano (Hiltusenvaara 22.4.1942, Lonkka 25.4.1942) on julkaistu teoksessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2016). Siinä mainitaan heinäkuorman päällä keikkuvat Suomussalmen ukot ja kuormurin ajurinkoppiin otetut tytöt. Laajuus 20 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 30.10.1942 Kertomus on julkaistu vuosijulkaisussa Työnjuhla (1943). Kohtaus sisältyy romaaniin Yhdeksän miehen saappaat (Otava 1945) ja on teoksessa Kootut teokset 6 (Otava 1989). Vanha Kustaa Teeriaho ajaa häkäpönttölinja-autolla kaupunkiin myymään tai vaihtamaan voikimpaleen ja pelkää jäävänsä kiinni. Teeriaho tapaa trokarin, jonka kanssa tekee vaihtokaupat: saa eukkonsa kirnuamaa voita vastaan tälle leninkikankaan ja lapsille verkaa. Laajuus 12 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 25.2.1943 Julkaistu nimellä Kauppaa ensimmäisen kerran sosiaalidemokraattien vappulehdessä Kevätmyrsky (1943), ilmestynyt myös teoksessa Kootut teokset 8 (Otava 1989). Joulu Jukolassa -kertomuksen tapahtumapaikka on huoltokeskuksen aliupseerikämppä, jossa asuu seitsemän miestä. Yksikön yhteisen joulujuhlan jälkeen vietetään omaa joulua. Isolinnun ehdotuksesta pelataan korttia viinapullosta ja hän voittaa sen itselleen. Vääpeli Lipotin liittyy ryyppäämiseen hankittuan itselleenkin pullon. Isolintu avaa saamansa joululahjapaketin tuntemattomalle sotilaalle ja ryhtyy kirjoittamaan vastauskirjettä. Vääpeli Lipotin suree sitä, että Pietarin (Leningrad) motti ei ota lauetakseen. Hänellä olisi siellä vaimonsa kautta saatavia, peräti kaksi taloa. Laajuus 14 sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka 12.7.1943 Julkaistu ensimmäisen kerran Työväen Joululehdessä (1943), ilmestynyt teoksessa Kootut teokset 6 (Otava 1989). Korpraali Isolintu ja Selänpään leski tapahtuu yksikön kanttiinissa pidetyssä joulujuhlassa. Isolintu ja Nujunen keskustelevat sodan pitkittymisestä. Isolinnun mukaan Nujusen pitäisi maanviljelijänä iloita siitä, että valtio on vapauttanut hänet vastuksellisesta työstään ja antanut vieläpä ilmaisen ylöspidon. Luutnantti jakaa paketteja tuntemattomalle sotilaalle ja antaa Isolinnulle paksun lähetyksen. Näin alkaa Isolinnun ja Irja Kukkuran, Selänpään lesken kirjeenvaihto. Nimitys Selänpään leski sisältää humoristisen seksuaaliviitteen: niin kuin järvenselkä, naisellakin selkä päättyy johonkin. Kertomuksella ei ole otsikkoa ja se on kirjoitettu kahdessa osassa. Laajuus 10 ja 7 sivua Ensimmäisen pätkän kirjoituspaikkaa ja -aikaa ei ole tiedossa, toisessa osassa merkintä Lonkka 28.7.1943 Julkaistu kokoelmassa Eräs avioliitto ja muita kadonneita juttuja (Into 2014). Haanpää kertoo päiväkirjassa jatkosotansa alkuvaiheet ja yksikön asettumisen Lonkkaan. Haanpää voivottelee aivojensa tylsyyttä, joista ei nouse uusia aiheita, kunnes hän 8.5.1943 yksinäisellä mäenrinteellä keksii uudeksi aiheeksi kirjeitse naisseikkailuja hakevan sotilaan. Näin syntyi korpraali Isolintu. Aie oli kirjoittaa laajempi teos, ei pelkkiä novelleja, koska "Monet eivät ymmärrä lyhyitten juttujen erinomaisuutta". Lopulta aiheesta kehittyi yksittäisiä novelleja. Isolintu on Haanpään täysimittainen versio Kunnon sotamies Svejkistä. 18.2.1944 syntynyt idea kiertävistä saappaista ja siitä siinnyt sarja novelleja muodostivat lopulta yhtenäiseksi kirjoitetun romaanin, joka syrjäytti ajatuksen Isolintu-romaanista. Laajuus: Sotamuistelmia kuusi sivua; muistikirjaa kolmessa osassa yhteensä vähän toistakymmentä sivua Kirjoituspaikka ja -aika Lonkka joulukuu 1942 - kesäkuu 1943 Sotamuistelmat ja muistikirjajaksot on julkaistu teoksessa Hurja. Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940-1954 (Into 2016). Muistivihkossa Haanpää on merkinnyt kuukauden väärin (VII), koska hän puhuu juhannuksena tulossa olevasta Pasi Jääskeläisen huvinäytelmän Laivan kannella ensi-illasta. Digitoidussa kirjekuoressa paikannimi on kirjoitettu väärin, kyseessä on Lonkka eikä Lonka. Lonkka oli myös runonlaulaja Martiska Karjalaisen kylä, mistä Haanpääkin mainitsee.
Aineiston julkaisemiseen on pyydettävä lupa Pentti Haanpään tekijänoikeuksien omistajalta.
Inari
hakkuut
korppi
linnunpesät
Hakattavan palstan keskellä on korpin pesäpuu. Metsuri päättää jättää sen pystyyn ja kaataa muut puut. Korppi tottuu metsurin läsnäoloon ja tulee tekemään tuttavuutta.
Nikula, Lasse
Mansikka-Aho, Vilho
talvisota
kollektiiviromaani
Digitoitu dokumentti sisältää 104 konekirjoitusliuskaa, joissa on Korpisotaa-romaanin käsikirjoitus. Tekstissä on pieniä muutoksia lyijykynällä, varsinkin korrektiusmuotoiluja: ryssä > vihollinen tai iivana; sivulla 82 on poistettu: "Kaatuneen ryssän jalka saappaineen". Viimeisillä sivuilla 103-104 pari lausetta, jotka on poistettu painetusta tekstistä. Korpisotaa kuvaa talvisodan (1939-1940) taisteluita rajaseudun metsissä. Teos on kollektiiviromaani, joka kuvaa yksittäisen näkökulman sijaan sotilaiden selviytymistaistelua niin vihollista kuin luontoakin vastaan. Romaani ei nojaa perinteiseen juonelliseen kerrontaan; tarinan eniten erottuva hahmo on sotamies Puumi, joka teoksen loppupuolella yksin harhailee tulipalopakkasessa omien ja vihollisten linjojen välillä. Laajuus 104 sivua Julkaistu ensimmäisen kerran vuonna 1940 (Otava). Sisältyy teokseen Kootut teokset 6 (Otava 1989).